Справа № 750/4906/23 	Головуючий у 1 інстанції Лямзіна Н. Ю. 	
Провадження № 33/4823/662/23 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП.         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді  Оседача М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Бабинця С.П. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2023 року, -

                                   В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючий, мешканець АДРЕСА_1 , 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі  17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 536,80 грн.

Як встановив суд, 06 квітня 2023 року, о 21 год. 34 хв., в м. Чернігові по пр. Миру, 209, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21110», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці за допомогою приладу «Драгер», результат огляду позитивний – 2,19 проміле, але з результатами водій не погодився. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога ЧОПНЛ відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник-адвокат Бабинець С.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну, необґрунтовану та закрити провадження по справі за відсутності в діях його підзахисного події та складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а накладене стягнення не відповідає ступеню тяжкості вчиненого адмінправопорушення. Акцентує увагу на тому, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а також і відсутній сам факт зупинки автомобіля. Також, на думку апелянта, рапорт поліцейського не може слугувати однозначним доказом винуватості вини особи у вчиненні адмінправопорушення.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. 

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем у закладі охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №038625 від 06.04.2023 року, ОСОБА_1 06 квітня 2023 року, о   21 год. 34 хв., в м. Чернігові по пр. Миру, 209, керував транспортним засобом «ВАЗ 21110», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці за допомогою приладу «Драгер», результат огляду позитивний – 2,19 проміле, але з результатами водій не погодився. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога ЧОПНЛ відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху. При цьому, ОСОБА_1 відмовився надати пояснення, поставити свій підпис, а також отримати копію протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.3).  
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

          Посилання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Із переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається (а.с.11), що ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним автомобілем, в темну пору доби, без ввімкнених фар та не вказував, що транспортним засобом керувала інша особа, а лише зазначав, що «перегнав машину біля свого будинку». У подальшому, при спілкуванні з водієм  ОСОБА_1 працівники поліції виявили у нього явні ознаки алкогольного сп`яніння і йому було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння саме на місці зупинки транспортного засобу з використанням алкотестеру «Драгер», результат позитивний – 2,19 проміле. Із результатом огляду ОСОБА_1 не погодився і останньому було неодноразово запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я, але останній відмовився проходити такий огляд. При цьому, на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 намагався домовитись із поліцейськими не оформляти на нього адмінматеріали за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та прохав обмежитись попередженням. 
Також, на відеозаписі чітко зафіксовано рух автомобіля «ВАЗ 21110» д.н.з. НОМЕР_1   та його зупинку на вимогу поліцейських.

       Проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», а також подальшу його відмову від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, було зафіксовано і на технічний носій, що узгоджується із положеннями ст.266 КУпАП.

Крім того, згода ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу також побічно підтверджує той факт, що саме він перебував за кермом автомобіля та як водій погодився пройти такий огляд.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Виконання вимог поліцейського пройти огляд є обов`язком водія, який після проведення огляду та у разі незгоди з вимогами пройти такий огляд мав усі підстави оскаржити дії поліцейських у визначеному законом порядку.

Апеляційним судом не встановлено порушень працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, до того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення такого огляду та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять. 

При цьому, апеляційний суд не знаходить підстав для визнання рапорту поліцейського недопустимим доказом, оскільки жодних порушень, які тягнуть визнання доказу недопустимим, апелянтом вказано не було, а твердження про упередженість працівників поліції є лише припущенням та не свідчить про автоматичну недопустимість цього доказу.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання               ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив  п.2.5 ПДР України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції       ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як  ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.  

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд – 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Бабинця С.П. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду                 м. Чернігова від 10 серпня 2023 року про притягнення                       ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.   

Суддя	М. М. Оседач