КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
       
єдиний унікальний номер справи: 376/71/22
                                                        номер апеляційного провадження: 22-ц/824/6551/2023
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
18 липня 2023 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
          судді - доповідача                        Білич І.М.
          суддів                                             Мостова Г.І., Слюсар Т.А.
          секретаря                                      Рагушіній І.В.
          за участі:                        позивача ОСОБА_1 
                                                  представника позивача - адвоката Іванченко І.В.
                                                  відповідача - ОСОБА_2 
                                                  представника відповідача - адвоката Колораш В.Т.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 січня 2022 року, постановлене під головуванням судді Сквирського районного суду Київської області Віговського С.І.,
у цивільній справі №376/71/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -
   в с т а н о в и л а:
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 за результатами розгляду якого просив:
визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 113,50 кв.м., житловою площею 71,20 кв.м., що належав його батьку - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, площею 0,2500 га з кадастровим номером 3224083201:01:021:0006 з цільовим призначенням: для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, розташовану по АДРЕСА_1 , посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯА № 379935, що належала його батьку - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, площею 0,2113 га з кадастровим номером 3224083201:01:021:0007 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 , посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯА № 379934, що належала його батьку - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, площею 0,1945 га з кадастровим номером 3224083201:01:036:0003 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 , посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯА № 379934, що належала його батьку - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, площею 2,7810 га з кадастровим номером 3224083200:04:005:0024 з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Сквирської міської ради Київської області (в минулому - Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області), посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю, серія Р1 № 249485, що належала його батьку - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_3 , відкрилася спадщина на нерухоме майно у складі житлового будинку АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами та земельних ділянок з кадастровими номерами: 3224083201:01:021:0006; 3224083201:01:021:0007; 3224083201:01:036:0003; 3224083200:04:005:0024. Позивач є спадкоємцем майна померлого  ОСОБА_3 , який прийняв спадщину у встановлений законом строк. Відповідач також є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 , яка від прийняття спадщини відмовилася. Проте, оформити право на спадщину позивач не має змоги, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. При цьому, за вказаних обставин, отримання дублікатів правовстановлюючих документів, буде суперечити ч. 4 ст. 25 та ч. 11 ст. 346 ЦК України, у зв`язку з чим, він був вимушений звернутися до суду з даним позовом.
 
Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 113,50 кв.м., житловою площею 71,20 кв.м., що належав його батьку - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, площею 0,2500 га., яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3224083201:01:021:0006, призначена для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯА № 379935, що належала його батьку - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, площею 0,2113 га., яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3224083201:01:021:0007, призначена для ведення особистого селянського господарства, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯА № 379934, що належала його батьку - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, площею 0,1945 га., яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3224083201:01:036:0003, призначена для ведення особистого селянського господарства, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯА № 379934, що належала його батьку - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, площею 2,7810 га., яка розташована на території Сквирської міської ради Київської області (в минулому - Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області), кадастровий номер 3224083200:04:005:0024, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю, серія Р1 № 249485, що належала його батьку - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову, відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що наявна в матеріалах справи заява підписана від імені відповідача, останньою не підписувалася. Про дату, час та місце розгляду справи, вона належним чином повідомлена не була. Вказує, що спір у даній справі стосується прав на спадкове майно, а тому, суд першої інстанції був зобов`язаний витребувати спадкову справу щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , що зроблено не було. Відсутність спадкової справи позбавила суд можливості достовірно встановити: наявність чи відсутність заведеної спадкової справи; факт прийняття чи відмову у прийнятті спадщини позивачем; надання позивачем при прийнятті спадщини оригіналів правовстановлюючих документів на майно; наявність чи відсутність інших спадкоємців щодо майна померлого ОСОБА_3 , який крім сина, яким є позивач, має сина ОСОБА_5 та доньку ОСОБА_6 . Матеріали справи не містять доказів на підтвердження відмови відповідача від прийняття спадщини та доказів звернення позивача до нотаріуса з метою отримання свідоцтва на право на спадщину, а також відмову нотаріуса у його видачі. Суд першої інстанції не врахував, що відповідач була дружиною померлого і мала право власності на частину житлового будинку та земельної ділянки на якій він розташований.
 
27 березня 2023 року від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що останній не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду, без змін. Зазначаючи, що відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду даної справи та проти задоволення позовних вимог не заперечувала, що підтверджується поданою нею заявою. Брат та сестра позивача свої права на майно після смерті батька не заявляли. Мати позивача, проти визнання права власності за ним на майно після смерті батька, не заперечувала.
 
Відповідач та її представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити з підстав, зазначених у ній.
Позивач та його представник заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача,  пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
Судом при розгляді справи встановлено, що земельна ділянка площею 0,2500 га з кадастровим номером 3224083201:01:021:0006 розташована по АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 на праві власності, що підтверджується актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯА № 379935 від 31 травня 2005 року (а.с. 08).
Земельні ділянки площею 0,1945 га з кадастровим номером 3224083201:01:036:0003 та площею  0,2113 га з кадастровим номером 3224083201:01:021:0007 розташовані по АДРЕСА_1 , належали ОСОБА_3 на праві власності, що підтверджується актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯА № 379934 (а.с. 09).
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, земельна ділянка площею 2,7810 га з кадастровим номером 3224083200:04:005:0024 розташована на території Сквирської міської ради Київської області надана ОСОБА_3 в оренду ДП «Кліринг-Агро» (а.с. 11).
Житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами належав ОСОБА_3 на праві власності, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок з індивідуального житлового фонду від 18 червня 1987 року (а.с. 06-07).
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, позбавляють останнього можливості вступити в спадкові права. Відповідач до підготовчого судового засідання позов визнала, про що подала відповідну заяву, що не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб.  
Однак, погодитися в повній мірі з вказаним висновок можу, не можливо, виходячи з наступного.
 
Частиною 1 ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).
Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1298 ЦК України).
Верховний Суд у постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 640/23060/18-ц зазначив, що при розгляді справи про спадкування суд має встановити місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування   у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Також у матеріалах справи має бути обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Подібні правові висновки викладено також у постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 646/5250/18.
 
Разом з тим, розглядаючи даний спір, судом першої інстанції не витребувано та не досліджено матеріали спадкової справи, не встановлено:  коли була заведена спадкова справа; коли позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини; коло спадкоємців щодо майна померлого; наявність відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.
З метою усунення вказаного недоліку, а також повного та всебічного розгляду даної справи, протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 02 травня 2023 року витребувано від Сквирської державної нотаріальної контори Київської області спадкову справу відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На виконання вимог зазначеної ухвали суду, Сквирською державною нотаріальною конторою Київської області надано копії спадкової справи № 195/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 108-113).
Так, із матеріалів спадкової справи вбачається, що 25 листопада 2017 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким, заповідав належні йому житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та земельні ділянки площею 0,2500 га, 0,4058 га, 2,781 га, ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
23 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Сквирської державної нотаріальної контори Київської області із заявою щодо прийняття спадщини за заповітом після смерті його батька ОСОБА_3 .
Відомостей про видачу свідоцтва про право на спадщину чи відмову у його видачі, матеріали спадкової справи не містять. 
 
Верховний Суд у постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 205/4311/14-ц (провадження № 61-10174св19) дійшов висновку про те, що визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці другому пункту 23 постанови Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Таким чином, зверненню до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно мало передувати вирішення питання про видачу позивачу нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або відмова у видачі такого свідоцтва.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 523/6368/16-ц та від 12 січня 2023 року у справі № 299/2447/21.
 
Водночас, матеріали справи не містять відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 .
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки такий позов є передчасним.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 січня 2019 року в справі № 2-390/2006, від 21 лютого 2021 року в справі № 392/1213/17, від 12 січня 2023 року у справі № 299/2447/21.
 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Частиною 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що   підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки викладені у ньому, не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового, про відмову у задоволенні позову.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у сум 1 489 грн. 50 коп.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 387   ЦПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 січня 2022 року скасувати та постановити нове, за яким:
ОСОБА_1 відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 489 грн. 50 коп.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття,  може бути оскаржена  в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
 
Суддя-доповідач:        
 
Судді: