ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року	Львів	Справа № 260/4256/22 пров. № А/857/5998/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:                                             Кухтея Р.В.
суддів :                                                            Носа С.П., Шевчук С.М.,
з участю секретаря судового засідання:            Хабазні Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 березня 2023 року (ухвалене головуючим-суддею Луцовичем М.М., час проголошення рішення 11 год 22 хв у м. Ужгороді, повний текст судового рішення складено 20 березня 2023 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення коштів,

                                                        в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі - ГУ НП, відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати п.1 наказу ГУ НП №1806 від 20.09.2022 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників відділення поліції (далі - ВП) №2 Мукачівського районного управління поліції (далі - РУП) ГУ НП та Тячівського РВП ГУ НП” щодо звільнення його зі служби, визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП №171 о/с від 20.09.2022 “По особовому складу” в частині звільнення його зі служби в поліції, поновити його на посаді начальника відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУ НП з 20.09.2022, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому всі види грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення (в тому числі премія), які були визначені йому на день звільнення та допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення його на службі в поліції на посаді начальника ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП з 21.09.2022 та в частині виплати місячної суми грошового забезпечення.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 позовні вимоги були задоволені повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ НП подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивача було звільнено зі служби в поліції саме за порушення службової дисципліни, а не за вчинення кримінального правопорушення. У ході службового розслідування було встановлено факт отримання позивачем неправомірної вигоди, що стало підставою притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби. При цьому. наявність судового рішення про визнання особи винною у вчиненні кримінального правопорушення не є визначальною для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, оскільки питання про дисциплінарну відповідальність вирішується за результатами проведення службового розслідування, а позивача звільнено саме за вчинення дисциплінарного проступку. При цьому, відсутність вироку суду у кримінальній справі не виключає наявність в діях цієї особи підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Таким чином, позивач був зобов`язаний не допускати вчинків, які ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, не допускати інші взаємовідносини з третіми особами, які носять корисливий або протиправний характер, оскільки чинне законодавство покладає на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, стичної поведінки поліцейських. Натомість, порушення службової дисципліни, допущені позивачем в умовах воєнного стану надає їм статусу грубого дисциплінарного проступку, оскільки на даний час на поліцію Закарпатської області в умовах війни, на якій гинуть поліцейські, виконуючи Присягу поліцейського, покладаються особливо важливі функції із забезпечення публічного порядку та безпеки і недопущення дестабілізації обстановки в цілому.
Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника ОСОБА_2 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що 16.09.2022 позивача було повідомлено про підозру “у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України, а саме : в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище”.
Згідно повідомленням про підозру у вчиненні позивачем кримінального правопорушення, суть кримінального правопорушення полягала в тому, що 14.09.2022 позивач отримав від третьої особи грошову винагороду за не створення штучних перешкод при здійсненні перевезення сухих грибів чи інших сезонних ягід автодорогами Мукачівського району Закарпатської області, зокрема автодорогою М-06, яка перебуває в зоні обслуговування ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП.
За фактами порушення службової дисципліни та законності окремими працівниками ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП та Тячівського РВП ГУ НП було проведено службове розслідування, результати якого відображені у висновку про результати службового розслідування від 20.09.2022.
Відповідно до п.1 наказу ГУ НП №1806 від 20.09.2022 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ВП № 2 Мукачівського РУП ГУ НП та Тячівського РВП ГУ НП” позивача, відповідно до п.п.7 п.3 ст.13 розділу III Дисциплінарного статуту Національної поліції України було звільнено зі служби в поліції.
Згідно наказу №1806 від 20.09.2022, в якому зазначено : “за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини 1 статті 64 Закону України “Про Національну поліцію”, підпункту 1 “д” пункту першого статті 4, пункту 3 частини першої статті 6, статті 22, 24 та 28 Закону України “Про запобігання корупції”, пунктів 6 і 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та події, затвердженого наказом МВС України №100 від 08.02.2019, розділу II та V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України №1179 від 09.11.2016, пункту 7 розділу ІV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України №893 від 07.11.2018, Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, наказів Національної поліції України №242 від 08.04.2022 “Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану”, наказу ГУ НП №455 від 25.02.2022 “Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру ГУ НП в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності”, наказу НП України “Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції” №507 від 19.07.2022, що виразилось у грубому порушення службової дисципліни та законності, укритті від обліку відомостей про кримінальні правопорушення, неповідомлення керівництва про факти отримання від гр. ОСОБА_3 неправомірної вигоди, порушенні етичних норм поведінки поліцейського, перешкоджанні під час проведення службового розслідування, скоєнні проступку, який дискредитує поліцію та поліцейського, начальника ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП ОСОБА_1 , відповідно до підпункту 7 пункту 13 розділу III Дисциплінарного статут Національної поліції України, звільнено зі служби в поліції”.
Наказом ГУ НП №171 о/с від 20.09.2022 "По особовому складу", відповідно до ч.1 ст.77 Закону України “Про національну поліцію”, позивача - підполковника поліції начальника ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП було звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до дисциплінарного статуту національної поліції України) з 20.09.2022.
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що висновок відповідача про отримання позивачем неправомірної вигоди фактично базується на повідомленні про підозру від 16.09.2022 та ухвалі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/12266. При цьому, будь-яких інших фактичних обставин дисциплінарною комісією при проведенні службового розслідування не встановлено. Вказує, що відповідачем в основу висновку службового розслідування покладено обставини, які інкримінувалися позивачу в межах кримінального провадження та дали підстави для повідомлення йому про підозру у вчиненні злочину. Однак, як вбачається з матеріалів службового розслідування, в ході службового розслідування не було встановлено обставин, які б свідчили, що позивач дійсно допустив протиправне діяння (дію чи бездіяльність), яке містило б ознаки дисциплінарного проступку. Так, інформація зазначена у висновку службового розслідування, яка стала підставою для прийняття відповідачем оспорюваних наказів, обґрунтовує скоєння позивачем кримінального правопорушення, натомість матеріали справи не містять доказів про наявність обвинувального вироку відносно позивача. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що службове розслідування було проведено поверхнево, без з`ясування та перевірки фактичних обставин події, яке фактично ґрунтується на припущенні про можливе вчинення позивачем кримінального правопорушення.
Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України “Про Національну поліцію” №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VIII).
Статтею 3 Закону №580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Стаття 18 Закону №580-VІІІ встановлює основні обов`язки поліцейського.
Відповідно по п.1, 2 ч.1 ст.18 цієї статті Закону №580-VІІІ, поліцейський зобов`язаний : 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Частиною першою статті 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Згідно ч.2 ст.19 Закону №580-VIII, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно ч.1, 2 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України №2337-VIII від 15.03.2018 (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу. 
За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно ч.1 ст.13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч.2 ст.13 Дисциплінарного статуту).
Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень : 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Частинами другою, третьою, десятою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Системний аналіз приведених вище норм дає підстави для висновку, що накладенню дисциплінарного стягнення передує службове розслідування, прийняття рішення про його проведення належить до дискреційних повноважень керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Частиною десятою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 було затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807 (далі - Порядок №893).
Пунктом 1 розділу 2 Порядку №893 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до п.2 розділу 2 Порядку №893, службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 1 розділу 5 Порядку №893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, встановлення причин і умов вчинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
На підставі п.1 Розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ч.1 ст.15 Дисциплінарного статуту, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
Згідно ч.15 ст.15 Дисциплінарного статуту, за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
Відповідно до ч.1 ст.18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Згідно ч.2 ст.18 Дисциплінарного статуту, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України “Про захист персональних даних”, “Про державну таємницю” та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.
Згідно ст.19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Відповідно до ч.2 ст.19 Дисциплінарного статуту, висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч.3 ст.19 Дисциплінарного статуту).
Частиною сьомою статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно ч.9 ст.19 Дисциплінарного статуту, за кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.
Судом встановлено, що 16.09.2022 в рамках розслідування кримінального провадження №42022070000000167, розпочатого 02.09.2022 Шостим слідчим відділом (із дислокацією в місті Ужгороді) Територіального управління ДБР розташованого у місті Львові за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України за оперативним супроводом працівників Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України (одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідне становище) начальника ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП, підполковнику поліції ОСОБА_1 .
Дисциплінарною комісією ГУ НП було проведено службове розслідування за відомостями, викладеними в поданні шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР розташованого у м. Львові щодо оголошення підозр у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368 КК України окремими працівниками ВП №1 та №2 Мукачівського РУП ГУ ПН по факту отримання неправомірної вигоди від громадянина ОСОБА_3 .
Відповідно до висновку про результати службового розслідування, дисциплінарна комісія констатувала, що ОСОБА_1 , переслідуючи мету отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_3 за створення йому штучних перешкод під час перевезення сезонних лісових ягід та грибів, скомпрометував себе як поліцейський. Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що в кінці серпня 2022 року, перебуваючи у м. Свалява, Закарпатської області ОСОБА_3 зустрівся з ДОП ОСОБА_4 з приводу ситуації пов`язаної з перевезенням сезонних ягід та грибів. В ході зустрічі ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне збагачення, діючи з корисливих мотивів у власних інтересах, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, висловив останньому пропозицію щодо вирішення питання заступником начальника з превентивної діяльності ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП (згідно наказу ГУ НП області №150 о/с від 25.08.2022, з 29.08.2022 призначений на посаду заступника начальника з превентивної діяльності Тячівського РВП ГУ НП) підполковником поліції ОСОБА_5 та начальником ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП підполковником поліції ОСОБА_1 з приводу не створення штучних перешкод у його діяльності шляхом зупинення та проведення детального огляду транспортних засобів під час перевезення сезонних лісових ягід та грибів.
У подальшому, 14.09.2022 близько 14 год 58 хв, ОСОБА_1 , перебуваючи неподалік адміністративної будівлі ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП за адресою : Закарпатська область, Мукачівський район, смт. Воловець, вул. Карпатська, 53, разом з ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_3 , який діяв під контролем правоохоронних органів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх |суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання попередньої домовленості, отримав від вказаного громадянина неправомірну вигоду у розмірі 7000 грн за не створення штучних перешкод при здійсненні перевезення сухих грибів чи сезонних ягід по автодорогах Мукачівського району, Закарпатської області, зокрема автодорогою М-06, яка пролягає через територію обслуговування вищевказаного територіального підрозділу ГУ НП.
Крім того, в рамках службового розслідування був опитаний начальник чергової частини ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП капітан поліції ОСОБА_6 , який вказав, що 16.09.2022 о 08 год 00 хв він заступив на чергування в якості інспектора чергового відділення поліції. Близько 12 год 00 хв до ВП прибули працівники СБУ та ДБР, які повідомили, що їм потрібно пройти до начальника ОСОБА_1 , на що він попросив їх почекати на вулиці. У подальшому, він доповів керівнику, який разом ними піднявся до свого кабінету. Близько 13 год 30 хв працівники СБУ та ДБР залишили приміщення поліції. Далі працівники надали документи для ознайомлення працівникам чергової частини ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП, а саме : ухвали щодо проведення обшуків в службових кабінетах, зокрема №16 (кабінет заступника начальника ОСОБА_5 ) та №20 (кабінет начальника відділу поліції ОСОБА_7 ). Після цього працівники СБУ та ДБР разом з керівником пройшли у відділення та провели обшуки у зазначених кабінетах. З якою метою зводились обшуки та що саме вилучалось йому не відомо.
Також, як встановлено матеріалами службового розслідування, за результатами проведених дій у службовому кабінеті ОСОБА_5 було виявлено та вилучено Ноут-бук, мобільний телефон марки “Нокіа”, стартовий пакет оператора мобільного зв`язку Водафон, 4 записника, альбом для малювання з записами, інші папери з записами, а також грошові кошти в розмірі 28500 грн.
Як вже зазначалося судом, за наслідками проведення службового розслідування, начальником ГУ НП 20.09.2022 було затверджено висновок службового розслідування за фактами порушення службової дисципліни та законності окремими працівниками ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП та Тячівського РУП ГУ ПН та наказом ГУ НП №1806 від 20.09.2022 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. 
Так, висновком службового розслідування встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, ч.1 ст. 64 Закону №580-VIII, підпункту  “д" пункту першого статті 4, пункту 3 частини першої статті 6, статті 22 (зі змінами Закону №1700-VII від 14.10.2014, статті 24 та статті 28 Закону України “Про запобігання корупції”, пунктів 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та події, затвердженого наказом МВС України №100 від 08.02.2019, розділу II та V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України №1179 від 09.11.2016, пункту 7 розділу IV Порядку №893, ч.4 ст.40 КЗпП України, Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, наказів Національної поліції України №242 від 08.04.2022 “Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території Україні воєнного стану”, наказу ГУ НП №455 від 25.02.2022 “Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру ГУ НП в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності”, наказу НП України “Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції” №507 від 19.07.2022.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського : 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Відповідно до п.6, 7 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №100 від 08.02.2019 (далі - Порядок №100), поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції “102” та зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.
Поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України “Про запобігання корупції”, особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: 1) відмовитися від пропозиції; 2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; 3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; 4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Принципи етики для працівників Національної поліції визначають Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), затверджені наказом МВС України №1179 від 09.11.2016.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен : неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України “Про Національну поліцію”, “Про запобігання корупції” та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Колегія суддів зазначає, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
З тексту Присяги поліцейського (ст.64 Закону №580-VIII), неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
При цьому, колегія суддів враховує, що в межах даної справи не досліджуються питання наявності або відсутності вини позивача у вчиненні кримінального правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни. При цьому, наявність факту притягнення до кримінальної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за відповідних підстав.
Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01.04.2020 по справі №806/647/15, від 21.01.2021 по справі №826/4681/18, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.
Колегія суддів зазначає, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог, є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
При цьому, колегія судді звертає увагу на те, що поліцейський повинен дотримуватись покладених на нього вимог, в тому числі етичного та морального змісту, що передбачено вимогами Дисциплінарного статуту та Закону України “Про Національну поліцію”, уникати вчинення дій, які б могли викликати негативну суспільну думку населення відносно органів поліції та спричинити суспільний резонанс.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
З матеріалів справи видно, що позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до вищевказаної норми Закону №580-VIII за вчинення дисциплінарного проступку.
При цьому, колегія суддів наголошує, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за вчинення проступку, є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана з порушенням кримінального провадження та набранням законної сили вироком суду, а наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи відповідних негативних наслідків, у разі встановлення під час службового розслідування відповідних обставин здійснення особою дисциплінарного проступку, який несумісний з продовженням служби у поліції.
Зважаючи на встановлені обставини справи та характер спірних відносин, з урахуванням наведених вище правових норм, колегія суддів дійшла висновку про доведення факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, ч.1 ст.64 Закону №580-VIII, підпункту “д" пункту першого статті 4, пункту 3 частини першої статті 6, статті 22 (зі змінами Закону №1700-VII від 14.10.2014, статті 24 та статті 28 Закону України “Про запобігання корупції”, пунктів 6, 7 розділу II Порядку №100, розділу II та V Правил, пункту 7 розділу IV Порядку №893, Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, наказів Національної поліції України №242 від 08.04.2022 “Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території Україні воєнного стану”, наказу ГУ НП №455 від 25.02.2022 “Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру ГУ НП в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності”, наказу Національної поліції України “Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції” №507 від 19.07.2022.
Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, колегія суддів дійшла висновку, що оспорювані накази прийняті на підставі та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування.
В частині позовних вимог про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія зазначає, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимог про визнання протиправними та скасування оспорюваних наказів щодо яких суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в їх задоволенні.
На думку колегії суддів, інкриміновані позивачу дисциплінарні проступки були доведені дисциплінарною комісією. При цьому, комісією враховано характер та тяжкість вчиненого порушення, службову характеристику позивача, наявність/відсутність обставин, які обтяжують і пом`якшують відповідальність, та сформовано об`єктивний висновок про необхідність застосування до позивача дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.
Таким чином, висновки службового розслідування відповідають вимогам щодо обґрунтованості, такі містять всі необхідні відомості, які повинні враховуватись при прийнятті вмотивованого рішення.
Більше того, встановлені в ході службового розслідування обставини дійсно свідчать про вчинення позивачем дій, які знижують авторитет поліції, викликають недовіру до поліцейських. Тобто, така поведінка поліцейського є недопустимою, суперечить інтересам служби, позаяк позивач присягнув з гідністю нести високе звання поліцейського. Позивача звільнено зі служби в поліції за порушення вимог спеціального законодавства щодо служби в Національній поліції, що призвело до скоєння вчинків, які компрометують поліцейського та дискредитують поліцію в цілому.
Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги вищенаведеного та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерела права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» (рішення від 18.07.2006). 
Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
Згідно ч.1 ст.317 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, КАС України, суд,

                                                   п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області задовольнити.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 березня 2023 року по справі №260/4256/22 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення коштів відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 24.07.2023