ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2023 року                             м. Дніпро                          Справа №  904/3585/22
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:          Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів:                    Орєшкіної Е.В., Чус О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Лебединський насіннєвий завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2023р. (суддя Ліпинський О.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 19.05.2023р.) по справі
за позовом Приватного акціонерного товариства "Лебединський насіннєвий завод", с.Лебедин, Шполянський район, Дніпропетровська область
до Українського державного університету науки і технологій, м. Дніпро
про стягнення грошових коштів в розмірі 90 749, 39 грн.

ВСТАНОВИВ:

1.     Короткий зміст позовних вимог
Приватне акціонерне товариство "Лебединський насіннєвий завод" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Українського державного університету науки і технологій про стягнення збитків у розмірі 90 749, 39 грн. (з урахуванням заяви про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог від 23.01.2023).
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу №ПГД-27052020 в частині споживання природного газу в більшому та меншому від узгодженого сторонами обсязі.
Відповідач у відзиві на позовну заяву проти задоволення заявлених вимог заперечував посилаючись на те, що Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту збитків (реальних чи упущеної вигоди) спричинених перевищенням чи меншим споживанням природного газу, а лише констатовано можливий факт таких збитків, вимоги Позивача про стягнення збитків є необґрунтованими та безпідставними, а отже не підлягають задоволенню.

2.     Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2023р. в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

3.     Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Приватне акціонерне товариство "Лебединський насіннєвий завод", в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2023р. по справі №904/3585/22 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

4.     Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими, є недоведеними.
Апелянт зазначає, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/7549/21 від 09.11.2021р. суд встановив, що фактичний об`єм (обсяг) споживання газу у листопаді 2020 року менший від підтвердженого обсягу газу на 118,44 тис. куб.м, а в грудні 2020року більший від підтвердженого обсягу газу на 153,2749 тис. куб.м; позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Лебединський насіннєвий завод" задовольнив та вирішив стягнути з Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені Академіка В. Лазаряна на користь Приватного акціонерного товариства "Лебединський насіннєвий завод" основний борг у сумі 122745,12 грн, пеню в сумі 8622,42 грн, 3% річних у сумі 1947,11 грн, неустойку за небаланс по споживанню газу в сумі 92 383,76 грн, штраф за перевищення обсягу споживання газу у сумі 99629,29 грн, судовий збір у сумі 4879,91 грн; рішення набуло законної сили та було виконано Відповідачем. Таким чином, факт порушення Відповідачем зобов`язання встановлений рішенням суду та доказуванню не підлягає.
Водночас, сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Вважає, що порушення Відповідачем зобов`язання із дисциплінованого споживання природного газу згідно визначених в Договорі лімітів призвело до понесення Позивачем збитків.
Скаржник посилається на те, що недотримання Відповідачем, планових обсягів споживання газу спричинило виникненню небалансів між даними Позивача (як Замовника) та Оператора ГС.
В результаті чого Позивач у листопаді та грудні 2020 року зазнав збитків у вигляді, в тому числі небалансів, що були сплачені Оператору ГРС. Збитки Позивача в листопаді 2020 року полягають в тому, що обсяг невикористаного Відповідачем газу (позитивний небаланс) Позивач був вимушений реалізувати Оператору ГТС за ціною, нижчою від закупівельної ціни (вартість придбання газу Позивачем підтверджується Договором №46/01-2019 з ТОВ "Акспо Україна" та відповідним актом, копії яких додаються). Таким чином, Позивач поніс прямих збитків у вигляді різниці між сумою грошових коштів, витрачених на придбання газу та сумою грошових коштів, отриманих від Оператора ГТС за продаж нелімітів. Сума реальних збитків Позивача за порушення Відповідачем дисципліни споживання газу та спричинення нелімітів у листопаді 2020 року становить 31 688,12 грн.
Позивачем також зазнано збитків у формі упущеної вигоди, яка полягає у різниці між сумою грошових коштів, які б Позивач отримав від Відповідача за ціною, визначеною в Договорі, та сумою грошових коштів, отриманих від Оператора ГТС за продаж нелімітів. Сума упущеної вигоди Позивача за порушення Відповідачем дисципліни споживання газу та спричинення нелімітів у листопаді 2020 року становить 54746,63 грн. Таким чином, загальний розмір збитків Позивача за порушення Відповідачем дисципліни споживання газу та спричинення нелімітів у листопаді 2020 року становить 86 434,75 грн.
Збитки Позивача грудні 2020 року полягають в тому, що понаднормовий обсяг використаного Відповідачем газу (негативний небаланс) Позивач був вимушений придбавати у Оператора ГТС за ціною, вищою від закупівельної ціни та вищою від ціни, за яку цей газ було реалізовано Відповідачеві.
Таким чином, Позивач поніс прямих збитків у вигляді різниці між сумою грошових коштів, витрачених на придбання понаднормового обсягу газу у оператора ГТС та сумою грошових коштів, отриманих від Відповідача за продаж цього газу на умовах Договору.
Сума реальних збитків Позивача за порушення Відповідачем дисципліни споживання газу та спричинення нелімітів у грудні 2020 року становить 196 328, 30 грн.
Отже, загальний розмір понесених споживачем збитків складає 282 763,05 грн.
Враховуючи, що Відповідачем було оплачено неустойку за небаланс по споживанню газу в сумі 92 383,76 грн, та штраф за перевищення обсягу споживання газу у сумі 99 629,29 грн, стягненню підлягають збитки у розмірі 90 749,39 грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що Позивач не довів факт спричинення збитків, оскільки не підтвердив застосування до Позивача як Замовника за договором транспортування природного газу плати за добовий небаланс. Апелянт вважає такий висновок помилковим, оскільки після внесення змін до Кодексу газотранспортної системи підписання двостороннього акта стосовно наданих послуг балансування не вимагається від сторін договору транспортування, а отже односторонній акт є належним доказом надання таких послуг.

5.     Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Відповідач не скористався своїм правом згідно з ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6.     Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2023р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Чус О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.06.2023р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/3585/22. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Лебединський насіннєвий завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2023р. по справі №904/3585/22 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.
12.06.2023р. матеріали справи №904/3585/22 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.
Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.06.2023р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Лебединський насіннєвий завод" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2023р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7.     Встановлені судом обставини справи
03.06.2020р. між Позивачем (Постачальником) та Відповідачем (Споживачем) укладено договір на постачання природного газу № ПГД-27052020-01(надалі - Договір).
Згідно з п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2020 році природний газ (згідно з державним класифікатором продукції та послуг ДК 021:2015:09120000-6 Газове паливо (Природний газ) (далі - газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.
Пунктом 1.2 договору встановлено плановий обсяг постачання газу - 850 000 куб.м.
Планові обсяги постачання газу по місяцях у межах встановленого пунктом 1.2 договору обсягу визначені сторонами пунктом 1.3 договору, а саме: червень - 25000,00 куб.м; липень - 20000,00 куб.м; серпень - 25000,00 куб.м; вересень - 35000,00 куб.м; жовтень - 80 000,00 куб.м; листопад - 265 000,00 куб.м; грудень - 400 000,00 куб.м.
Згідно з пунктом 3.1 договору ціна газу становить 2374,15 грн за 1000 куб.м, крім того ПДВ - 474,83 грн, всього з ПДВ - 2848,98 грн, у т.ч. компенсація вартості послуг доступу до потужності.
Відповідно до Постанови НКРЕКП від 21.12.2018р. № 2001 та Постанови НКРЕКП від 22.04.2019р. № 580 тариф на замовлення потужності точок входу/виходу до/з газотранспортної системи становить 136,58 за 1000 куб.м, крім того ПДВ 20% - 27,31 грн, разом з ПДВ: 163,89 грн (п. 3.2 договору).
Сторонами неодноразово вносилися зміни до Договору в частині умов щодо ціни газу, планових обсягів його поставки та загальної суми договору шляхом укладення додаткових угод.
Так, за пунктом 1.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 9 від 26.11.2020р.) плановий обсяг постачання газу в листопаді 2020 року становить 265,00 тис.куб.м, а у грудні 2020 року 81,29 тис.куб.м.
Згідно з Актом №471 від 30.11.2020р. приймання-передачі природного газу по договору постачання природного газу ПГД-27052020-01 від 03.06.2020р. Постачальник передав, а Споживач прийняв для власних потреб у листопаді 2020 року природний газ обсягом 146,56 тис.куб.м, всього на суму 933 897,37 грн, з яких 47,712 тис.куб.м за ціною 6 106,68 грн за 1000 куб.м природного газу на суму 291 361,92 грн та 98,851 тис.куб.м за ціною 6 500,04 грн за 1000 куб.м природного газу на суму 642 535,45 грн.
За грудень 2020 року Постачальник передав, а Споживач прийняв для власних потреб природний газ обсягом 234,56485 тис.куб.м на суму загальну суму 1 524 680,90 грн, що підтверджено Актом № 519 від 28.12.2020р. приймання-передачі природного газу по договору постачання природного газу № ПГД-27052020-01 від 03.06.2020р. - спожитий обсяг 202,61400 тис.куб.м на суму 1 316 999,10 грн та Актом № 545 від 31.12.2020р. приймання-передачі природного газу по договору постачання природного газу № ПГД-27052020-01 від 03.06.2020р. - спожитий обсяг 31,95085 тис.куб.м на суму 207 681,80 грн.
Тобто, фактичний об`єм (обсяг) споживання газу у листопаді 2020 року менший від підтвердженого обсягу газу на 118,44 тис.куб.м, а в грудні 2020 року - більший від підтвердженого обсягу газу на 153,2749 тис.куб.м.
Посилаючись на понесені збитки внаслідок споживання відповідачем у зазначений період природного газу в обсязі меншому та більшому від узгодженого сторонами в договорі постачання природного газу, позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, за якою відкрито провадження у даній справі.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8.     Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Причиною спору у цій справі стало питання про наявність чи відсутність підстав для стягнення збитків у зв`язку із споживанням природного газу, в меншому та більшому обсязі ніж було узгоджено сторонами.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив із того, що для підтвердження відповідних збитків, Позивач має довести не лише виникнення небалансів у наслідок недотримання Відповідачем планових обсягів споживання газу, а і підтвердити застосування до Позивача як Замовника за договором транспортування природного газу плати за добовий небаланс. Позивач зазначених вище доказів суду не надав, та відповідно не довів факт спричинення збитків, стягнення яких є предметом його вимог у даній справі, що є підставою для відмови в задоволення заявлених вимог в повному обсязі.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до положень пункту 1 розділу VІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:
1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;
2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:
В = (Vф - Vп) x Ц х K,
де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;
Vп - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;
Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу;
К- коефіцієнт, який визначається постачальникові та не може перевищувати 0,5.
Відповідно до пункту 2 розділу VIІ Правил постачання природного газу у договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.
За результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія. Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування. У випадку не реагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.
Місцевим господарським судом слушно зазначено, що враховуючи положення підпунктів 1, 2 пункту 1 розділу VIІ Правил постачання природного газу та те, що Договором передбачено обсяги природного газу та встановлена допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу (в розмірі до 10 відсотків від підтвердженого обсягу), Позивач має право вимагати від споживача відшкодування збитків, у разі підтвердження факту, що за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший або більшим від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем).
Наявність такого права не вказує на безумовну можливість стягнення суми в розмірі, якій розраховано на підставі підпунктів 1, 2 пункту 1 зазначеного розділу Правил. Вказане право на стягнення збитків зі споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку передбаченому ГПК України.
У той же час ані нормами Закону України "Про ринок природного газу", ані нормами Правил постачання природного газу позивача не звільнено від обов`язку доведення наявності збитків, протиправності поведінки відповідача та причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2021р. у справі №910/4608/20, відступити від якої колегія суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.06.2022р. у справі №904/6994/20 не вбачала підстав.
Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Отже, збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.
Реальні збитки це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Упущена вигода це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.
За вищенаведеними нормами права для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідна наявність усіх елементів, що складають цивільне правопорушення, а саме: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, вина. Відсутність хоча б одного елементу робить неможливим застосування відповідальності у вигляді збитків.
Відшкодуванню підлягають тільки збитки, які є об`єктивним наслідком протиправної поведінки, тобто між протиправною поведінкою і шкодою повинен бути причинний зв`язок, який полягає в тому, що протиправна поведінка за часом передує шкоді і породжує шкоду.
Обов`язковою умовою відповідальності є також вина, яка полягає у суб`єктивному ставленні особи до наслідків своїх неправомірних дій. Вина може бути у формі умислу (прямий, похідний) або необережності (грубої або простої).
Відтак, позивач повинен довести факт завдання йому збитків, розмір зазначених збитків, докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань і завданими збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі №917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі №902/761/18, від 04.12.2019р. у справі №917/2101/17.
В обґрунтування наявності збитків та їх розміру, Позивач зазначив, що для покриття негативних небалансів, які виникли внаслідок споживання Відповідачем в грудні 2020 року газу понад підтверджений обсяг, Позивач був вимушений придбавати у Оператора ГТС газ за ціною, вищою від закупівельної ціни та вищою від ціни, за яку цей газ було реалізовано Відповідачеві, а відтак сума збитків склала 196 328,30 грн. Розмір збитків, спричинених недобором Відповідачем природного газу в листопаді 2020 року, Позивач обґрунтував необхідністю реалізації Оператору ГТС надлишків позитивного небалансу за ціною, нижчою від ціни, за якою Позивач придбавав відповідний газ, сума збитків в цьому випадку склала 86434,75 грн.
На підтвердження зазначених обставин Позивач надав договір транспортування природного газу № 1907000423 від 05.11.2019р., укладений між ТОВ "Оператор ГТС" та ПрАТ "Лебединський насіннєвий завод" як Замовником, звіт про використання замовленої потужності Позивачем за листопад та грудень 2020 року, Договір купівлі-продажу природного газу № 46/01-2019 від 19.04.2019р, з додатками до нього, а також акти врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць листопад 2020 року та грудень 2020 року, за якими Оператором ГТС здійснено врегулювання щодобових небалансів замовника ПрАТ "Лебединський насіннєвий завод".
Судом першої інстанції правомірно зазначено, що взаємовідносини ТОВ "Оператор ГТС" та ПрАТ "Лебединський насіннєвий завод", які виникли в процесі виконання договору транспортування природного газу № 1907000423 від 05.11.2019р., на який Позивач посилається в обґрунтування виникнення збитків, спричинених порушенням Відповідачем дисципліни споживання природного газу, регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС та Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2497.
Згідно з пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування. Фізичним балансуванням є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу. Комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі алокації. Портфоліо балансування - сукупність подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу.
Відповідно до розділу 1 Кодексу ГТС небаланс - це різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.
Пунктом 3 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС визначено, що перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. 
Пунктами 1, 2 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено, що оператор газотранспортної системи розраховує обсяг добового небалансу для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до газотранспортної системи та алокаціями відбору з газотранспортної системи (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень). У випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування за газову добу дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу відсутній добовий небаланс за цю газову добу. У випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс.
За змістом п. 6 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, плата за добовий небаланс застосовується таким чином:
якщо обсяг добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є позитивним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, продав оператору газотранспортної системи природний газ в обсязі добового небалансу і, відповідно, має право на отримання грошових коштів від оператора газотранспортної системи у розмірі плати за добовий небаланс;
якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.
Відповідно до пунктів 16, 17, 18, 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, на підставі остаточних алокацій подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу оператор газотранспортної системи здійснює розрахунок остаточного обсягу добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за кожну газову добу звітного місяця та визначає його остаточну плату за добовий небаланс за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць (п. 16). Оператор газотранспортної системи до 12 числа газового місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування природного газу в електронному вигляді через інформаційну платформу інформацію про остаточні щодобові подачі та відбори (у розрізі споживачів замовника послуг транспортування природного газу), обсяги та вартість щодобових небалансів у звітному газовому місяці (п. 17). У випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним,  надсилає замовнику послуг транспортування природного газу рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник послуг транспортування природного газу має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним (п. 18). У випадку якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним,  повідомляє замовника послуг транспортування природного газу про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця). Виплата грошових коштів здійснюється на рахунок замовника послуг транспортування природного газу у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним (п. 19).
Аналіз наведених вище положень Кодексу ГТС дає підстави для висновку, що для підтвердження існування збитків, понесених Позивачем внаслідок споживання Відповідачем газу понад підтверджений обсяг, має бути доведений факт сплати Позивачем на користь Оператора ГТС рахунків за добовий негативний небаланс. Доказом підтвердження розміру збитків, понесення Позивачем внаслідок недобору Відповідачем природного газу, є повідомлення про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику за продаж Оператору ГТС природного газу в обсязі позитивного небалансу.
Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції, для підтвердження відповідних збитків, Позивач має довести не лише виникнення небалансів у наслідок недотримання Відповідачем планових обсягів споживання газу, а і підтвердити застосування до Позивача як Замовника за договором транспортування природного газу плати за добовий небаланс.
Оскільки Позивач зазначених вище доказів суду не надав, та відповідно не довів факт спричинення збитків, стягнення яких є предметом його вимог у даній справі, що є підставою для відмови в задоволення заявлених вимог в повному обсязі.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції.

9.     Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Звертаючись із апеляційною скаргою, Скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

10.     Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, на підставі ст. 129 ГПК України, покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Лебединський насіннєвий завод" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2023р. у справі №904/3585/22 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на Апелянта - Приватне акціонерне товариство "Лебединський насіннєвий завод".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Головуючий          суддя                                                                                І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                                    Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                                    О.В. Чус