ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4672/23 Справа № 204/9830/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Маштак К.С. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Куценко Т.Р.,
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
        ОСОБА_1 

на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - 

ВСТАНОВИЛА: 
       
       У листопаді 2022 року ОСОБА_1  звернулась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" (далі - ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
       Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2022 року справу передано за підсудністю на розгляд Самарському районному суду м. Дніпропетровська.
       Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до свого провадження та залишено без руху для усунення недоліків.
       Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України  (а.с.33).
       В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що нею було усунуто недоліки зазначені в ухвалі про залишення без руху та 25 січня 2023 року направлено конверт з уточненою позовною заявою на адресу суду, але її юрист не правильно вказав адресу суду на конверті. Зазначала, що в матеріалах справи є всі необхідні для розгляду справи документи. Вказувала на надмірний формалізм суду першої інстанції при прийнятті рішення про повернення позовної заяви (а.с.38-42). 
       Відповідач та третя особа своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористалися. 
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 01 березня 2023 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.        
       За положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
       Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст.129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
       Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.
       Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
       Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
       Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
       У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).
       Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
       Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
       В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
       Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
       З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків, а саме: зазначенням у позовній заяві відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, зазначенням у позовній заяві відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, зазначенням правильно у позовній заяві зміст позовних вимог.
       Копію ухвали отримано позивачкою 21 січня 2023 року (а.с.32).
       Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року позовну заяву повернуто позивачці на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України (а.с.33).
       В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 , як на підставу для скасування ухвали Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 01 березня 2023 року, посилається на те, що на виконання ухвали Самарського районного суду м .Дніпропетровська від 30 грудня 2022 року вона, 25 січня 2023 року, надіслала до суду уточнену позовну заяву, втім не правильно зазначила на конверті адресу Самарського районного суду м.Дніпропетровська, через що 13 березня 2023 року відправлення було їй повернуто.
       Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 січня 2021 року по справі № 757/6159/19 (провадження № 61-14132св20), Верховний Суд вважає, що чітке дотримання вимог процесуального закону є необхідним явищем, оскільки забезпечує вірне дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ: від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).
       Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції 1950 року, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.        Оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, висновок суду першої інстанції про визнання не поданою та повернення позовної заяви, є правильним. 
       Той факт, що позивачка надіслана усунення недоліків на іншу адресу не свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
       Колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України імперативно визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. 
       Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
       Крім того, ОСОБА_1 не позбавлена можливості повторно звернутися до суду з позовною заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
       Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.
       Крім того, визнання не поданою та повернення позовної заяви не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовною заявою, яка оформлена відповідно до вимог ст. 175 та 177 ЦПК України. 
       Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 

       Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року - залишити без змін. 

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

       Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

       Судді:                                                                Е.Л. Демченко
                                                               
                                                                               М.О. Макаров