ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/752/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №361/418/22 Категорія: 30503000 	Гусарова В.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Сіренка Ю.В.
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 ;
особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, сплачених в якості авансу за продаж будинку,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 22 серпня 2021 року між нею та відповідачем було укладено усний попередній договір, за яким в подальшому вони мали укласти договір купівлі-продажу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке, за словами відповідача, належало йому на праві приватної власності. Між сторонами були обумовлені всі істотні умови і щодо вартості домоволодіння, яка становила 16 000 доларів США.
На виконання домовленості позивачем було передано частину обумовленої суми вартості домоволодіння в розмірі 3 000 доларів CШA відповідачу, а іншу частину вартості домоволодіння в розмірі 13 000 доларів СIIIА позивач мала передати при укладенні договору купівлі-продажу у нотаріуса.
Все вищевказане було засвідчене письмовою розпискою, згідно якої ОСОБА_2 підтвердив факт отримання коштів в сумі 3 000 доларів США та зобов`язався до 01 жовтня 2021 року зробити документи на купівлю-продаж будинку, а позивач в свою чергу зобов`язалась віддати залишок коштів при оформленні документів у нотаріуса.
22 серпня 2021 року відповідач віддав позивачу ключі від будинку і дозволив в нього заселитися. Проживала позивач в цьому будинку рівно один місяць - до 22 вересня 2021 року. В цей період відповідач до будинку приводив спеціаліста - техніка, який обміряв будинок для виготовлення технічного паспорта на будинок. 
Син позивача почув розмову між вищевказаними особами, з якої стало зрозуміло, що фактичні будівлі не відповідають тим будівлям, які були зареєстровані в БТІ, а саме, в домоволодінні з`явилися самочинно збудовані споруди. Крім того, за той місяць, що вона проживала в будинку, позивач помітила істотні недоліки в даному домоволодінні, зокрема, стіни та підлога будинку потребували ремонту, льох був постійно мокрий. Також, на адресу даного домоволодіння у період проживання там позивача надійшли квитанції на оплату комунальних послуг з яких позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 не є власником даного домоволодіння.        
Роздивившись на реальний стан домоволодіння та зрозумівши, що документи на будинок не відповідають вимогам, позивач попередила відповідача про те, що відмовляється укладати угоду, так як відповідач приховав від неї наявні недоліки. При цьому позивач попросила повернути отримані від неї кошти в сумі 3 000 доларів США.
Проте, відповідач відмовляється повернути сплачені позивачем кошти, мотивуючи свою відмову тим, що то плата за проживання позивача в його будинку.
За наведених підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь, з врахуванням зміни курсу гривні до долара США, 109710 гривень, що в еквіваленті становить 3000 доларів США. 
Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06 березня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з   ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 109705,8 гривень (еквівалентних 3000 доларів США), сплачених в якості авансу.
Вирішено питання судових витрат.
Рішення суду вмотивовано тим, що сума, яка названа в розписках завдатком, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти.        
Суд вказав, що посилання відповідача на те, що саме з вини позивача сторони не уклали основний договір, а тому позивачка втратила право вимагати повернення коштів, є безпідставними, оскільки сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06 березня 2023 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивачем в порушення вимог ст. 49 ЦПК України було подано заяву про збільшення позовних вимог після проведення підготовчого судового засідання та після першого судового засідання та вказана заява була судом прийнята.
Вказує, що причиною відмови повернення позивачу завдатку є те, що остання порушила умови договору купівлі-продажу, укладеного 22 серпня 2022 року, зокрема переоформити та посвідчити його у нотаріуса. Зазначає, що оскільки попередній договір з позивачем не укладався, сума сплаченого завдатку не є авансом.
Крім того посилається на те, що позивач своїми діями завдала йому матеріальної шкоди, зокрема, він витратив значну суму коштів на дії спрямовані на виконання умов договору, зокрема витрати на поїздки, виготовлення технічного паспорту на будинок та інших документів. Позивач місяць проживала у його будинку, користувалась всіма комунальними послугами, самочинно поспилювала у дворі будинку дерева, пошкодила сам будинок.
ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим і просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовились укласти такий договір, то передана нею грошова сума у розмірі 3000 доларів США є авансом, який підлягає повернення, а не завдатком.
Щодо збільшення позовних вимог вказує, що з моменту подання позовної заяви до суду і до ухвалення судом рішення пройшло більше року і за цей період суттєво змінився курс гривні до іноземних валют. А так як вона просила суд стягнути кошти, що були еквівалентом 3000 доларів США, то вона перерахувала суму стягнення виходячи із курсу гривні до долара США на момент закінчення розгляду справи. Тому по суті це було уточнення суми, а не її збільшення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.
Судом встановлено, що 22 серпня 2021 року між сторонами укладений письмовий договір, відповідно до якого сторони констатували про намір відповідача як продавця продати домоволодіння АДРЕСА_1 , та намір позивача як покупця придбати (купити) зазначене домоволодіння. На підтвердження вказаних намірів, позивач передала відповідачу грошову суму у розмірі 3 000 дол. США.
Сторони встановили, що вартість домоволодіння складає суму, еквіваленту 16 000 дол. США і зазначена сума є сумою договору купівлі-продажу домоволодіння, який сторони мають намір укласти. На виконання зазначеного договору позивачка передала відповідачу 3000 дол. США, про що складено відповідну розписку від 21 серпня 2021 року (т. 1, а. с. 8).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що сплачена позивачкою відповідачу сума коштів в розмірі 3000 доларів США є авансом, а не завдатком, на що вказував відповідач, тому вона підлягає поверненню.
Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції правильними та такими, що відповідають нормам матеріального права, а саме положенням статей 570, 571, 546, 548, 635, 657 ЦК України.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачкою грошова сума у розмірі 3000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком.
При ухваленні рішення судом враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах: від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13, від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, від 30 січня 2019 року № 461/5297/16-ц та від 17 червня 2021 року у справі № 711/5065/15-ц.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що причиною відмови повернення позивачу завдатку є те, що остання порушила умови договору купівлі-продажу, укладеного 22 серпня 2022 року, зокрема переоформити та посвідчити його у нотаріуса, були предметом розгляду суду першої інстанції та судом вірно визначено, що сума грошових коштів, переданих позивачем відповідачу, за своєю правовою природою є авансом та підлягає поверненню позивачу, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору.
Посилання скаржника на те, що позивач своїми діями завдала йому матеріальної шкоди, зокрема, він витратив значну суму коштів на дії спрямовані на виконання умов договору, зокрема витрати на поїздки, виготовлення технічного паспорту на будинок та інших документів, позивач місяць проживала у його будинку, користувалась всіма комунальними послугами, самочинно поспилювала у дворі будинку дерева, пошкодила сам будинок, не впливають на правильність рішення суду першої інстанції та не є предметом її розгляду.
Колегія суддів також погоджується із висновками суду першої інстанції щодо визначення суми коштів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Так, у позовній заяві ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти в розмірі 83121,90 грн, що еквівалентно 3000 доларів США.
Згідно із матеріалами справи під час розгляду справи представником позивача адвокатом Перебийніс С.В. було подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій вказано, що у зв`язку зі зміною курсу гривні до долара США, позивач просить стягнути із відповідача грошові кошти в розмірі 109710 грн, що еквівалентно 3000 доларів США.
В судовому засіданні та у рішенні суду вказано, що суд прийняв цю заяву, оскільки фактично вона не є заявою про збільшення позовних вимог, а пов`язана зі зміною курсу долара до гривні за час розгляду справи.
Колегія суддів погоджується із такою позицією суду першої інстанції, оскільки позовними вимогами ОСОБА_1 було фактично стягнення 3000 доларів США у гривнях (еквівалентно вказаній сумі за відповідним курсом НБУ), тому часткове задоволення позовних вимог, виходячи із курсу гривні до долара США на час розгляду справи, не є виходом суду за межі позовних вимог.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності рішення суду і були предметом його розгляду.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити до задоволення, а рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06 березня 2023 року - залишити без змін.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 06 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді