ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" липня 2023 р.           Справа№ 910/9495/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Хрипуна О.О.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Мальченко А.О. 
 
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з   обмеженою   відповідальністю "Навара - К"
на ухвалу   Господарського суду міста   Києва   від 11.04.2023
у справі № 910/9495/22 (суддя - Стасюк С.В.)
за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Парк"
до Товариства з   обмеженою   відповідальністю "Навара - К"
третя особа-1,   яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні   відповідача - Товариство   з   обмеженою   відповідальністю "Смерековий Гай"
третя особа-2,   яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні   відповідача - Київська   міська рада
про   зобов`язання виконати умови договору,
   
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2023 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Навара - К" про ухвалення додатково рішення у справі № 910/9495/22 повернуто без розгляду.
Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва, Товариство з обмеженою відповідальністю "Навара - К" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2023 у спарві № 910/9495/22 та направити справу до суду першої інстанції для розгляду заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Навара - К" про ухвалення додатково рішення.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в   ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції безпідставно було повернуто без розгляду заяву ТОВ "Навара-К" про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення судових (адвокатських) витрат у справі 910/9495/22, чим порушено Конституційне право Відповідача на професійну правничу допомогу (ст.59 Конституції України) та законне право на відшкодування Відповідачу адвокатських витрат, пов`язаних з розглядом справи (п.2 ч.4 ст.129 ГПК України).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва копії матеріалів справи № 910/9495/22.
08.05.2023 супровідним листом № 910/9495/22/2813/2023 матеріали оскарження № 910/9495/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Навара - К" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2023 у справі № 910/9495/22. Справу № 910/9495/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Навара - К" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2023 вирішено розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. Роз`яснено учасникам справи, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, Товариство з обмеженою відповідальністю "Арт Парк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Навара - К" про зобов`язання виконати умови договору, а саме:
1)   зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Навара - К" виконувати умови Договору № 12-05/15 про забудову земельної ділянки по вул. Бориспольській, 67 в м.   Києві від 12.05.2015, а саме не вчиняти будь-які дії, які можуть спричинити зміну замовника будівництва комплексу, передачу ділянки чи її частини для забудови іншій особі, аніж Товариство з обмеженою відповідальністю "Арт Парк" чи особу, на яку вкаже Товариство з обмеженою відповідальністю "Арт Парк", та дії, які можуть спричинити необхідність змінювати видані містобудівні умови та обмеження по ділянці;
2)   зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Навара - К" виконувати належним чином та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Парк" умови Договору № 12-05/15 про забудову земельної ділянки по вул. Бориспольській, 67 в м.   Києві від 12.05.2015, усунувши порушення абз. 3-4 п. 15.3 цього Договору та п. 23 Додаткової угоди до цього Договору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем вчинені дії щодо земельної ділянки та прав на неї, які можуть негативно вплинути на здійснення спільного проекту; вчинені дії, які спричиняють виникнення зобов`язань щодо комплексу перед третіми особами; вчинені відповідачем дії можуть спричинити зміну замовника будівництва комплексу (його черг), передачу земельної ділянки для забудови іншій особі аніж позивач та які можуть спричинити необхідність змінювати видані містобудівні умови та обмеження по ділянці.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.03.2023 у справі № 910/9495/22 у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт Парк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Навара - К", за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Смерековий Гай", третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Київської міської ради про зобов`язання виконати умови договору відмовлено повністю.
14.03.2023 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Навара - К" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що відповідачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення без дотримання вимог частини другої   статті 170 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Навара - К", колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1   ст. 244 Господарського процесуального кодексу України   суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 1   ст. 169 Господарського процесуального кодексу України   при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Колегією суддів встановлено, що 08.11.2022 між Адвокатським об`єднанням "АДВОКАТСЬКА ФІРМА "БІЗНЕС І ПРАВО" (Виконавець) та ТОВ "Навара-К" (Замовник) укладено Договір №08/11/22 про надання правової допомоги адвокатом (представництво).
Відповідно до умов Договору вартість наданих Адвокатським об`єднанням "АДВОКАТСЬКА ФІРМА "БІЗНЕС І ПРАВО" Замовнику послуг з правової допомоги становить 36 600,00 грн.
В обґрунтування свого судового рішення, суд першої інстанції в мотивувальній частині ухвали зазначає:
"У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц у справі 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу однієї із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. "
Як було зазначено вище, відповідач на користь якого ухвалене судове рішення (зацікавлена особа), звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою від 13.03.2023 про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 36 000,00 грн.
До своєї заяви відповідач додав доказ направлення позивачу копії вказаної вище заяви, разом з документами доданими до неї.
Водночас, колегією суддів встановлено, що у відповідь на заяву ТОВ "Навара-К" (вимогу відповідача про відшкодування адвокатських витрат), позивач який має право на відповідне заперечення проти зазначеної вимоги, підготував та надав Клопотання від 23.03.2023 № 31/03-2023 про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у справі № 910/9495/22, яке надійшло до суду першої інстанції 27.03.2023.
Отже, на переконання колегії суддів, дії відповідача та позивача у цій судовій справі, відповідають висновку Великої Палати Верховного Суду, на який посилається суд першої інстанції.
Також, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення вищевказаної заяви без розгляду, з посилання на ч. 2. Ст. 170 ГПК України, з огляду на таке.
Згідно ч.1 ст.170 ГПК України, заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після поставлення ухвали про відкриття провадження у справі; зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.170 ГПК України, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Отже, із змісту статті 170 ГПК України вбачається, що лише вимоги передбачені частиною першою цієї статті стосуються будь-яких заяв, клопотань та заперечень.
У свою чергу вимоги, що містяться у частині другій вказаної статті, стосуються виключно заяв, клопотань та заперечень, які подаються на стадії виконання судових рішень.
Так, вказаною правовою нормою передбачено, що вимога надавати суду докази надсилання заяв, скарг чи заперечень іншим учасникам справи (надсилати вказані документи іншим учасникам справи) відноситься виключно до стадії виконання судового рішення.
Слід зазначити, що судочинство поділяється на декілька стадій, зокрема підготовче провадження, судовий розгляд та виконання судового рішення.
Виконання судового рішення завершує судочинство та права особи після завершення цієї стадії вважаються реально поновленими. На стадії виконання судових рішень здійснюється реалізація тих рішень, які набрали законної сили.
У свою чергу, на момент подачі відповідної заяви, судове рішення від 09.03.2003 у справі № 910/9495/22 не набрало законної сили, таким чином вказана судова справа, на момент подачі відповідної заяви, не перебувала на стадії виконання судового рішення, тому у відповідача не було правових підстав надсилати копії заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення адвокатських витрат учасникам судової справи, окрім позивача.
Отже, суд першої інстанції приймаючи оскаржуване судове рішення про повернення без розгляду відповідачу заяви про ухвалення додаткового рішення, за висновками колегії суддів, помилково застосував частину другу статті 170 ГПК України.
Підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно було повернуто без розгляду заяву ТОВ "Навара-К" про ухвалення додаткового рішення.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.             
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, оскаржувану   ухвалу суду першої інстанції прийнято при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права (ст. 170 Господарського процесуального кодексу України), у зв`язку з чим на підставі статті 280 Господарського процесуального кодексу України оскаржувана   ухвала підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 280, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
   
ПОСТАНОВИВ:
   
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Навара - К" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2023 у справі №   910/9495/22   - задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2023 у справі №   910/9495/22   - скасувати.
3. Справу №910/9495/22 повернути до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            О.О. Хрипун 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                А.О. Мальченко