П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
21 липня 2023 року                                                                                                м. Київ
 
Справа №759/17878/22
Провадження № 22-ц/824/7934/2023
 
            Київський апеляційний  суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
                        судді-доповідача  Стрижеуса А.М., 
                        суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                        секретаря: Карпенка В.Р.
 
сторони:         позивач             ОСОБА_1 а
                        відповідач      ОСОБА_2 ,

            розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , подану адвокатом Кравинською Юлією Вікторівною, на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва, постановлену у складі судді Твердохліб Ю.О. 14 березня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - 
В С Т А Н О В И В:
 
02 грудня 2022 року, представником ОСОБА_3 адвокатом Кравиньскою Ю.В. до Святошинського районного суду м. Києва, засобами поштового зв`язку  подано позовну заяву до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що  16.08.2014 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Сімейні стосунки між подружжям поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення з 21.12.2021 року шлюбних відносин, ведення спільного господарства, спільного проживання та будь-якого спілкування, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Спільних дітей подружжя не має.
Враховуючи наведене, просила суд розірвати шлюб, що був укладений між нею  та відповідачем , зареєстрований 24.07.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1163.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року провадження у  справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрито.        
Не погоджуючись з постановленою ухвалою,  представник ОСОБА_3 - адвокат Кравинська Ю.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для проводження розгляду до суду першої інстанції .
Зазначає, що постановлена ухвала є незаконною, оскільки постановлена внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильному встановленні обставин справи.
Так, будучи вагітною дитиною, зачатою від відмінної від відповідача особи, позивачка через представника, адвоката Кравинську Ю.В., звернулась з позовом про розірвання шлюбу.
Згідно з частиною 3 ст. 110 СК України, чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою.
При цьому у своєму позові позивачка зазначала, що звернувшись за правовою допомогою про складання, оформлення та подання заяви про розірвання шлюбу позивачка засвідчує дотримання умов статті 110 Сімейного кодексу України, в тому числі, відсутність стану вагітності спільно з ОСОБА_2  дитиною (якщо стан вагітності присутній, то засвідчує визнання батьківства зачатої дитини іншою особою), підтверджує відсутність у подружжя ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) спільних малолітніх та/або неповнолітніх дітей, що буде документально підтверджено в ході розгляду судом даної справи.
Таким чином Позивачкою не було введено суд в оману та не здійснювалось надання відомостей, інформації, які б не відповідали дійсним обставинам. Усі документи, що надавались в подальшому по справі були датовані більш пізніми датами, ніж відбулось надсилання позовної заяви до суду, чим і зумовлено їх не подання разом з позовною заявою.
Зазначила, що копію заяви відповідача ОСОБА_2 про те, що він не являється батьком дитини, якою (на момент написання позовної заяви) була вагітна позивачка ОСОБА_3 ; копію заяви біологічного батька дитини ОСОБА_4 , якою ОСОБА_4 визнає своє батьківство відносно дитини, народженої 04.12.2022 року позивачкою ОСОБА_3 ; копію медичного документу, виданого Федеративною Республікою Німеччина на підтвердження народження ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивачкою дитини - ОСОБА_5 .
Окрім того, в ході розгляду Святошинським районним судом м. Києва ОСОБА_3 через представника, адвоката Кравинську Ю.В. було надано (в перекладі на українську мову) результати експертизи, виконані медичним закладом Дюссельдорфа, Інститутом юридичної медицини, які чітко підтверджують, що батьком дитини, народженої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 являється ОСОБА_4 , тобто інша особи, а не Відповідач.
Біологічний батько дитини, народженої ОСОБА_3 , бажаючи додатково підтвердити визнання ним дитини, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , не маючи конфлікту інтересів з ОСОБА_3 , уклав договір про надання правової допомоги № 24/02/2023 від 24.03.2023 року також з адвокатом Кравинською Ю.В. та звернувся в межах даної справи про залучення його в якості третьої особи також долучивши до клопотання результати експертизи, виконані медичним закладом Дюссельдорфа, Інститутом юридичної медицини, які чітко підтверджують, що батьком дитини, народженої ОСОБА_3   ІНФОРМАЦІЯ_1 являється ОСОБА_4 .
Однак судом першої інстанції було що безпідставно відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні його клопотання, а також Святошинським районним судом м. Києва не взято до уваги усі заяви щодо визнання дитини ОСОБА_5 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 від біологічного батька ОСОБА_4 , а не від Відповідача.
Судом першої інстанції не було взято до уваги,що Відповідач підтримує позовні вимоги та вказував у заяві, дійсність підпису на якій посвідчено нотаріально, що він, ОСОБА_2 не являється батьком зазначеної дитини.
Святошинським районним судом м. Києва, виходячи з формальних підстав наявності у подружжя, яке бажає розірвати шлюб, дитини до 1 року, не було взято до уваги і результатів медичних досліджень щодо батьківства ОСОБА_4 відносно такої дитини.
В судове засідання сторони та їх представникик не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача,  з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги,  суд  приходить до наступного.
Судом встановлено, що 16.08.2014 року сторони уклали шлюб (а.с.15).
02 грудня 2022 року позивач звернулась до суду з даним позовом та зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син, при цьому свідоцтво про народження дитини відсутнє, тобто позивач звернулась до суду з цим позовом під час вагітності.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року провадження у  справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрито.        
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана під час вагітності позивача, дитині, яка вважається такою, що народжена у шлюбі, який не було розірвано, і відповідно до вимог ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина вважається такою, що зачата у шлюбі, не виповнилося одного року, справа не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, до зникнення відповідних обставин, провадження у справі було помилково відкрито, а тому дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з  наступного.
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
У силу ч. 1ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Положеннями ч. 3, 4ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з частиною другою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» згідно з частиною другою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини, включаючи випадки, коли дитина народилася мертвою або померла до досягнення нею одного року.
Встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, - припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв`язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі.
З урахуванням встановлених обставин справи, наданих суду доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для для закриття провадження у справі.
Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Згідно ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.
Відповідно до п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
Відповідно до п.2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Приписи частини другої статті 110 СК України виключають провадження у справі за умови вагітності дружини. Факт вагітності дружини є безумовною підставою, яка унеможливлює подальший розгляд справи.
Згідно вимог п.1ч.1 ст. 255 ЦПК України,  суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного  судочинства.
З огляду на те, що факт вагітності  відповідачки  на день звернення до суду з позовом  є доведеним,  ч.2 ст. 110 СК України  визначає, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наданим доказам, відхиляються судом, як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на вимога закону, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів справи, 24 січня 2023 року та 10 березня 2023 року представником  ОСОБА_3 - адвокатом Кравинською Ю.В. через систему «Еклектроний суд» подано клопотання про долучення доказів.
            Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною, (стаття 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму (частина перша статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»)
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму (частина перша статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів, (частина друга статті 14 ЦПК України, частина друга статті б ГПК України, частина друга статті 18 КАС України).
Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі. Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом, (частина восьма статті 14 ЦПК України, частина восьма статті б ГПК України, частина восьма статті 18 КАС України).
Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом, (частина п`ята статті 43 ЦПК України.
Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина шоста статті 43 ЦПК України).
Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника) (частина восьма статті 43 ЦПК України) 
Пунктами 12, 32 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; підписувачем є фізична особа, яка створює електронний підпис.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.
Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу.
Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.
Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом.
Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.
Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, надані представником ОСОБА_3 докази,  не посвідчено належним чином. 
За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються судом як безпідставні.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і на законність постановленої ухвали не впливають. 
На підставі викладеного, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки такі  відповідають обставинам, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи.
Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
 П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , подану адвокатом Кравинською Юлією Вікторівною- залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва  від 14 березня 2023 року -залишити  без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

 Суддя-доповідач:                                                                А.М. Стрижеус
                
Судді:                                                                                   Л.Д. Поливач
 
                                                                                               О.І. Шкоріна