КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

номер апеляційного провадження: 22-ц/824/5048/2023                        
                  
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
           13 липня 2023 року                                                                    м. Київ
                                                                                                               Справа № 362/5270/14-ц
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Немировської О.В.,  Рейнарт І.М.,  
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2022 року, постановлену у складі судді Кравченко Л.М., 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Васильківська міська рада Київської області, Васильківська міська державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на частку нерухомості у спільній власності та за позовом ОСОБА_4 до Васильківської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про виключення майна із спадкової маси та визнання права власності на частку майна,
 
встановив:
 
26 листопада 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду заявою, в якій просив переглянути у зв`язку знововиявленими обставинами рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2018 року у справі № 362/5270/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , треті особи - Васильківська міська рада Київської області та Васильківська міська державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на частку нерухомості у спільній власності та за позовом ОСОБА_4 до Васильківської міської ради, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 про виключення майна із спадкової маси та визнання права власності на частку майна.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами  визнано не поданою та повернуто заявнику.
Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.  
Вказує, що викладені в оскаржуваній  ухвалі обставини суперечать фактичним даним, а саме: копія зазначеної ухвали від 22 лютого 2022 року направлялась судом фактично вперше - 17.06.2022 року (на відправленні вказано дві дати «22.02.2022» та «17.06.2022»), потім 14.07.2022 року та 10.08.2022 року. В ухвалі вказані неправдиві дати.
Згідно з даними з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2022 року у справі № 362/5270/14-ц була надіслана судом для реєстрації 12.06.2022 р., зареєстрована 12.06.2022 р. та оприлюднена лише 13.06.2022 р.
Звертає увагу суду, що копія зазначеної ухвали, яка відправлялась 10.08.2022 року (відправлення № 086014331504) на час ухвалення рішення 16 вересня 2022 року відправнику в Васильківський міськрайонний суд Київської області не повернулась, а отримана відправником аж 14.10.2022 року.
Зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан (на даний час продовжений). Тому, твердження суду про направлення ухвали 22 лютого 2022 року, тобто в день її постановлення, на початок російського військового вторгнення, виглядають дуже сумнівними.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V (перегляд судових рішень) ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.  
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 
Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами, з урахуванням їх уточнення про визнання за ним права власності на 1/4 об`єкта незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .  
У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнення вимог, просила встановити факт її проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з липня 2002 року до серпня 2014 року, визнати недобудований будинок за адресою АДРЕСА_1 , їх спільною сумісною власністю, визнати за нею право власності на 1/2 даного об`єкта незавершеного будівництва, та виключити цю частку із спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 .
У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, у якому просила: визнати недобудований будинок в АДРЕСА_1 , що побудований в період з 1990 по 1991 року, спільною сумісною власністю її та померлого ОСОБА_5 , виключити зі спадкової маси частки будівельних матеріалів, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , визнати право власності за нею на будівельних матеріалів як гарантованої частки позивача в спільному майні її та померлого ОСОБА_5 , які розташовані в АДРЕСА_1 , виключити зі спадкової маси частки будівельних матеріалів, які розташовані в  АДРЕСА_1 ; визнати право власності за позивачем на будівельних матеріалів як гарантованої частки померлого ОСОБА_5 в спільному майні позивача та померлого, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , визнати право власності за позивачем на будівельних матеріалів як гарантоване частки померлого ОСОБА_5 в її спільному майні та померлого, на підставі домовленості померлого з нею в зв`язку з самостійним утриманням позивачем спільної доньки ОСОБА_3 , після фактичного припинення шлюбних відносин.
Зазначала, що спірний будинок було побудовано під час її шлюбу із ОСОБА_5 на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_2 , яка була надана ОСОБА_5 на сім`ю з двох осіб - на нього та неї. Після розлучення зі ОСОБА_5 вони майно не ділили.
 
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на об`єкта незавершеного будівництва - будинок АДРЕСА_1 .
Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано об`єкт незавершеного будівництва - будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Визнано за ОСОБА_2 у порядку поділу спільної сумісної власності право власності на об`єкта незавершеного будівництва - будинок АДРЕСА_1 . 
У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2018 року скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_2 та в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 , в зазначеній частині постановлено нове судове рішення. 
Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Васильківська міська рада Київської області, Васильківська міська державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на частку нерухомості у спільній власності.
 Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на частину незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 . Вирішено питання про судовий збір. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 21 травня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2019 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Васильківська міська рада Київської області, Васильківська міська державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на частку нерухомості у спільній власності, та позову ОСОБА_4 до Васильківської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 про виключення майна із спадкової маси та визнання права власності на часку майна - залишено  без змін.
 
У листопаді 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області із заявою про перегляд у зв`язку знововиявленими обставинами рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 серпня 2018 року.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання заявником ухвали.
Залишаючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без руху, суд першої інстанції виходив з того, що заява не відповідає вимогам ст.426 ЦПК України, а саме: заявником не підтверджено, що зазначені нововиявлені обставини, зокрема наявність судового рішення, в якому зазначено про проживання з іншою жінкою у фактичних шлюбних відносинах, від яких є теж дитина, має відношення саме до нього, та не підтверджується посиланням на докази, що підтверджують дані обставини.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1  про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами визнано неподаною та повернуто заявнику у зв`язку із неусуненням недоліків.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2021 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Скасовуючи ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2021 року, апеляційний суд дійшов висновку, що заявник у своїй заяві зазначив обставини, які вважає нововиявленими та послався на докази, які підтверджують їх наявність, що відповідає вимогам п.п.5, 6 ч.2 ст.426 ЦПК України. Посилання суду першої інстанції в ухвалі від 30 листопада 2020 року на те, що заявником не підтверджено, що зазначені нововиявлені обставини, зокрема наявність судового рішення, в якому зазначено про проживання з іншою жінкою у фактичних шлюбних відносинах, від яких є теж дитина, має відношення саме до нього, та не підтверджується посиланням на докази, що підтверджують дані обставини,  колегія суддів вважала передчасними, оскільки суд фактично зробив відповідні висновки по суті поданої заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами із порушенням порядку розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, визначеного ст.ст.427, 429 ЦПК України, при цьому залишивши її без руху. Таким чином, суд першої інстанції передчасно визнав заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами неподаною та повернув її заявнику, оскільки вона відповідала вимогам статті 426 ЦПК України.
 
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання заявником ухвали.
Залишаючи заяву про перегляд судового рішення у зв`язку знововиявленими обставинами без руху, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ч. 1, 3 ст. 426 ЦПК України ОСОБА_1 не долучив до матеріалів справи копії заяви з додатками відповідно до кількості учасників справи для направлення учасникам до відома, оскільки прийняте рішення у справі може вплинути на його законні права та інтереси. Крім того, до матеріалів справи долучено копію квитанції про сплату судового збору. Суд не бере до уваги надану заявником копію квитанції про сплату судового збору, оскільки вона не є належним доказом такої оплати. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі.
 
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами  визнано неподаною та повернуто заявнику.
Постановляючи оскаржувану ухвалу 16 вересня 2022 року, суд першої інстанції виходив з того, що заявнику на поштову адресу 22.02.2022 року, 12.07.2022 року, 09.08.2022 року була направлена копія зазначеної ухвали. До суду повернулися конверти з відмітками про повернення останніх у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання. Оскільки судом тричі направлялась копія ухвали про залишення позову без руху, проте, заявник ухвалу суду від 22.02.2022 року не отримував у зв`язку із закінченням терміну зберігання конвертів у поштовому відділенні, вимоги зазначеної ухвали не виконано, тому заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, слід вважати неподаною  та її повернуто заявнику.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального права, враховуючи наступне. 
 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.426 ЦПК України заяви про перегляд судових рішень суду за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції.
У заяві зазначаються: найменування суду, якому адресується заява; ім`я (найменування) особи, яка подає заяву, місце її проживання чи місцезнаходження; інші учасники справи; дата ухвалення і зміст судового рішення, про перегляд якого подано заяву; нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення; посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.
До заяви додаються: копії заяви відповідно до кількості учасників справи; документ про сплату судового збору; докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин; документ, що підтверджує повноваження представника особи, яка подає заяву, - якщо заява підписана таким представником; клопотання особи про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подала заяву, - у разі подання заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 423 цього Кодексу; у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.
Згідно з ч.3 ст.427 ЦПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених  статтею 426 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
Як вбачається з заяви від 26 листопада 2020 року про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2018 року, в переліку додатків до заяви заявник зазначив: копії заяви на 3 арк., відповідно до кількості учасників справи - 6 (шість).  
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 року № 814, Інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах України (далі - Інструкція) визначає загальні правила ведення діловодства в місцевих та апеляційних судах України, регламентує порядок роботи з документами з моменту їх надходження чи створення до знищення в установленому порядку або передачі до державної архівної установи.
Згідно з п. 10 Розділу І цієї Інструкції, вимоги Інструкції є обов`язковими для виконання усіма працівниками суду.
Порушення вимог Інструкції, а також недбале зберігання, умисне псування, безпідставне знищення, підроблення, приховування, розкрадання, незаконна передача іншій особі службових документів, у тому числі електронних, а також незаконний доступ до них або до електронної бази даних тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством.
Про втрату документа невідкладно доповідається керівникові підрозділу, складається акт (додаток 1) у трьох примірниках, один з яких передається керівникові апарату, другий - канцелярії для відповідного реагування в установленому порядку, третій примірник залишається у керівника відповідного підрозділу. Про складення акта робиться відмітка в реєстраційних документах.
Відповідно до п.п. 6,7 Розділу 2 вказаної Інструкції, конверти (пакети), в яких надходять документи, приєднуються до одержаних документів. У разі одержання документів у пошкодженій упаковці, або якщо при відкритті конверта (пакета) виявлено відсутність будь-якого документа чи додатка до нього, про це складається акт (додаток 1) у двох примірниках, один з яких надсилається відправнику, а другий додається до вхідних документів.
У разі надходження забруднених чи пошкоджених документів, зміст і реквізити яких неможливо встановити, складається акт (додаток 1) у двох примірниках, один з яких направляється відправнику разом із документами без їх реєстрації.
При надходженні до суду судової справи (матеріалів кримінального провадження) перевіряється наявність додатків, зазначених у супровідному листі суду, здійснюється огляд стану справи (наявність томів, повнота підшивання матеріалів справи, наявність опису, відповідність змісту опису фактичній наявності документів, належність оформлення і засвідчення підписами опису справи).
У разі виявлення недоліків у формуванні судової справи канцелярія (відповідний структурний підрозділ) складає акт про стан справи, що надійшла до суду, і долучає його до матеріалів справи.
 
Однак, відповідного акту про виявлення відсутності будь-якого документа чи додатків до нього, складеного відповідальними працівниками суду відповідного структурного підрозділу, в матеріалах справи  немає.   
Крім того, відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 31 січня 2022 року, скасовуючи ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2021 року про визнання неподаною та повернення заяви ОСОБА_1 від 26 листопада 2020 року,  судом апеляційної інстанції було встановлено, що заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами відповідала вимогам статті 426 ЦПК України.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. 
Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Отже, надаючи строк для усунення недоліків ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2022 року, суд першої інстанції не звернув уваги та не врахував, що заява ОСОБА_1 від 26 листопада 2020 року про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами відповідала вимогам статті 426 ЦПК України.  Крім того, суд посилаючись на те, що до матеріалів справи долучено копію квитанції про сплату судового збору, не врахував вимоги Закону України «Про судовий збір» та не перевірив зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Таким чином, суд першої інстанції передчасно визнав заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами неподаною та повернув її заявнику, оскільки при поданні її до суду першої інстанції 26 листопада 2020 року заява відповідала вимогам статті 426 ЦПК України, про що зазначив Київський апеляційний суд у постанові  від 31 січня 2022 року.
 
З матеріалів справи вбачається, що ухвала Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2022 року про усунення недоліків заяви ОСОБА_1 від 26 листопада 2020 року про перегляд у зв`язку знововиявленими обставинами судового рішення,  направлялась судом 22 лютого 2022 року, 12 липня 2022 року та 09 серпня 2022 року, про що свідчать супровідні листи, наявні в матеріалах справи. 
Однак, конверти поштової кореспонденції (ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2022 року про усунення недоліків) повернулись до суду з зазначеним відправленням без вручення, з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Отже, будь-які дані про вручення ОСОБА_1 копії ухвали про усунення недоліків від 22 лютого 2022 року в матеріалах справи відсутні. 
Частиною 1 ст.  258 ЦПК України визначено види судових рішень. Зокрема, судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.  
Порядок вручення судових повісток та судових рішень, встановлено ст. ст. 128, 272 ЦПК України. 
Згідно з ч. 4 ст. 272 ЦПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Відповідно до п. 1-5 ч.6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку;  2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;  3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;  4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;  5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч. 11 ст. 272 ЦПК України).
Аналогічний порядок вручення передбачено п. 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України щодо судових повісток.  
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 130 ЦПК України, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.
 
Тобто, підтвердженням належного повідомлення учасника справи про ухвалу про надання строку для усунення недоліків є  розписка з поміткою про дату вручення. 
Разом з тим, на поштових повідомленнях (конвертах), що були адресовані судом ОСОБА_1 за його місцем проживання - АДРЕСА_3 , причиною невручення судової кореспонденції  є - закінчення терміну зберігання.
Однак, за змістом ч.6 ст. 272 ЦПК України, що узгоджується з ч.8 ст. 128 ЦПК України, наявність поштової відмітки «за закінченням терміну зберігання» не є підтвердженням вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху та не вважається належним повідомленням сторони про процесуальні дії відповідного суду.
При цьому, суд першої інстанції не вжив передбачених процесуальним законом заходів щодо повторного надсилання позивачу копії ухвали про залишення позову без руху або іншого способу, передбаченого законом, для повідомлення позивача про зазначену процесуальну дію з метою належної фіксації факту вручення копії ухвали про усунення недоліків.  Крім того, в заяві від 26 листопада 2020 року заявником зазначено одним із засобів зв`язку - електронну адресу, однак суд першої інстанції цими засобами зв`язку для повідомлення ОСОБА_1 про прийняте судове рішення не скористався.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18) зроблено висновок, що приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення кореспонденції суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування учасника справи. Повернення кореспонденції суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.
Отже, за відсутності даних про отримання ОСОБА_1 копії ухвали про усунення недоліків від 22 лютого 2022 року, а також відомостей того, що заявник був обізнаний про її наявність, висновок суду першої  інстанції про наявність правових підстав для повернення  заяви є помилковим. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при постановленні ухвали про повернення позовної заяви є обґрунтованими.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про визнання  заяви ОСОБА_1 від 26 листопада 2020 року про перегляд у зв`язку знововиявленими обставинами рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 серпня 2018 року неподаною та її повернення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2022 року про усунення недоліків.
Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381 - 384, 390  ЦПК  України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.    
Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2022 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

    Суддя  - доповідач:                                                                   Ящук Т.І. 

                        Судді:                                                                      Немировська О.В.

                                                                                                         Рейнарт І.М.