УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/4070/23 Головуючий у 1-й інст. Євгена Татуйка 
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Талько О.Б. 

за участю секретаря судового засідання                Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/4070/23 за позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про зняття арешту з майна, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2023 року, постановлену під головуванням судді Татуйка Є.О. в м. Житомир,

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила зняти арешт та заборону відчуження з усього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 :
- реєстраційний номер обтяження 10459627 від 08.11.2010 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 598302 від 08.11.2010 Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції та виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт майна;
- реєстраційний номер обтяження 12102988 від 27.01.2012 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 30905839 від 27.01.2012 Богунського ВДВС та виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт майна;
- номер запису обтяження 6364650 від 17.07.2014, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 14506509 від 17.07.2014 на підставі постанови від 29.05.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню №43460189 Богунського відділу ДВС Житомирського міського управління юстиції та виключити відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про арешт майна.
В обґрунтування позову зазначає, що позивачу стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься інформація про державну реєстрацію обтяжень стосовно майна ОСОБА_1 , зокрема: арешт нерухомого невизначеного майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 598302 від 08.11.2010 Богунський ВДВС Житомирського міського управління юстиції – реєстраційний номер обтяження 10459627 від 08.11.2010; арешт нерухомого невизначеного майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 30905839 від 27.01.2012 Богунського ВДВС – реєстраційний номер обтяження 12102988 від 27.01.2012; арешт нерухомого майна, заборона здійснювати відчуження будь – якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 на підставі постанови від 29.05.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню №43460189 Богунського відділу ДВС Житомирського міського управління юстиції; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 14506509 від 17.07.2014; номер запису про обтяження 6364650 від 17.07.2014.
Стверджує, що представником ОСОБА_1 – ОСОБА_3 було подано заяву про ознайомлення із зазначеними вище виконавчими провадженнями, проте отримала відповідь, що ознайомлення неможливе, оскільки збіг термін зберігання виконавчих проваджень, при цьому відкритих виконавчих проваджень на ім`я ОСОБА_1 немає. Зазначає, що зі змісту відповіді вбачається, що на виконанні у відповідача з 2012 по 2016 роки перебували наступні виконавчі провадження, а саме: №36173980 від 25.01.2013 на підставі виконавчого листа №2-1724/10 від 21.12.2010 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 55 622,37 грн.; №43460189 від 27.05.2014 на підставі виконавчого листа №2-1724/10 від 21.12.2010 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 55 622,37 грн.; №52420841 від 03.10.2016 на підставі виконавчого листа №2-1724/10 від 21.12.2010 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 55 622,37 грн.; №30905839 від 27.01.2012 на підставі виконавчого листа №2-3211/11 від 04.01.2012 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 19 417,31 грн.; №45188382 від 23.10.2014 на підставі виконавчого листа №2-3211/11 від 04.01.2012 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 19 417,31 грн.; №51632772 від 13.07.2016 на підставі виконавчого листа №2-3211/11 від 04.01.2012 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 19 417,31 грн. Вказує, що на друге звернення позивача, відповідач листом від 20.03.2023 повідомив, що законних підстав для зняття арешту у державного виконавця немає, а тому враховуючи викладене просила позов задовольнити.
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2023 року закрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою Представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що звертаючись до суду з позовом позивач вказала, що в даний час на примусовому виконанні в Богунському ВДВС у м. Житомирі виконавчі документи, в яких боржником є позивач не перебувають і обґрунтувала свої вимоги приписами ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» про те, що арешт з майна може бути знятий лише за рішенням суду. Вказує, що суд першої інстанції помилково вважав, що справу не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, адже безспірно встановлено, що виконавчі провадження в яких позивач була боржником, в даний час знищені, тобто відсутні. Зазначає, що за вказаних обставин жодні виконавчі дії не можуть проводитися, а тому оскарження дій виконавця в порядку КАС України неможливе. Враховуючи вищевикладене просила ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
18 вересня 2023 року на адресу суду від Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , а ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2023 року залишити без змін. Зазначає, що виконавчий документ був повернутий стягувачу без подальшого виконання, майно боржника з-під арешту не було звільнено у зв`язку з тим, що ЗУ «Про виконавче провадження» (на момент прийняття рішення) не було передбачено звільнення майна боржника з-під арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ч.1 ст. 47 та п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказує, що виконавчий документ може бути пред`явлено повторно для виконання протягом строків встановлених ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», а виконавча служба може бути залучена до участі у справі в якості третьої особи, проте відповідачем має бути стягувач або особа в інтересах якої накладався арешт.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №308662348 від 31.08.2020 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить садовий будинок загальною площею 32,8 кв.м. та земельна ділянка № НОМЕР_1 , що розташовані на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області.
Вказане нерухоме майно має ряд обтяжень. Дані обтяження накладено на підставі: постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №598302 від 8 листопада 2010 року; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №43460189 від 29 травня 2014 року; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №30905839 від 27 січня 2012 року. Усі вищевказані постанови видано Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції.
09 січня 2023 року Богунським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі на ім`я представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 скеровано лист за №033 із якого слідує, що на виконанні у зазначеному відділі виконавчої служби перебував ряд виконавчих проваджень, боржником у яких виступала позивачка. Зокрема, у даному відділі перебували виконавчі провадження в межах яких накладено арешти на майно, які позивач бажає зняти за наслідками розгляду даної справи. Так, у рамках виконавчих проваджень за №43460189 від 27 травня 2014 року та за №30905839 від 27 січня 2012 року державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - 25 березня 2015 року та 25 листопада 2015 року відповідно. Зазначені постанови винесено згідно Закону на момент ухвалення такого рішення. Окрім цього, зазначено, що станом на 06 січня 2023 року відкритих виконавчих проваджень боржником по яких є ОСОБА_1 на виконанні у Богунському відділі ДВС у м. Житомирі не перебуває, однак законні підстави для зняття арештів з майна боржника у державного виконавця відсутні.
16 лютого 2023 року представником ОСОБА_1 – ОСОБА_3 до Богунського відділу ДВС у м. Житомирі направлено звернення згідно якого остання просить зняти арешт на усе нерухоме майно позивачки, що накладено відповідними постановами державного виконавця в межах виконавчих проваджень, що перебували на виконанні у даному відділі.
20 березня 2023 року листом Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі №23210 надано відповідь на вказане вище звернення згідно якої повторно повідомлено про виконавчі провадження, що перебували на виконанні в зазначеному відділі державної виконавчої служби стосовно ОСОБА_1 , а також вказано на дати та підстави їх закінчення. Окремо, начальником даного відділу представнику позивачки роз`яснено положення ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника та вказано на те, що у інших випадках, які не передбачено зазначеною нормою права, арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. Повторно наголошено на відсутність у державного виконавця законних підстав для зняття арештів з майна ОСОБА_1 .
Закриваючи провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд першої інстанції виходив з того, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, відтак вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст.19 ЦПК України, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».
Аналогічні правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №904/51/19 та постановах Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі №161/3171/19 та від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач по справі є боржником у виконавчих провадженнях, оскільки відповідно до постанов державного виконавця Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 8 листопада 2010 року АА №598302, від 29 травня 2014 року ВП №43460189 та від 27 січня 2012 року №30905839 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 і який станом на момент розгляду справи не знятий. За даними відповіді Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.01.2023 за Вих. №033 виконавчі провадження станом на день надання інформації знищено. Також зазначено, що державним виконавцем були винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень на підставах п.4 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» та п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернуте стягнення, а не у зв`язку з погашенням боржником ОСОБА_1 заборгованості.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження по справі, з огляду на те, що законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що арешт накладено на майно ОСОБА_1 як боржника за виконавчим документом з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому він не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.
Наведене також узгоджується з правовими висновками викладеними у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №369/3757/20 та від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18, відповідно до яких, якщо арешт накладено на майно осіб, які є боржниками у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, вони не можуть виступати позивачами у справі і такі справи не підлягають розгляду в позовному провадженні, а отже, провадження у таких справах підлягають закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки позивач є боржником у виконавчому провадженні, тому він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін. 

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Дата складення повного судового рішення 19 вересня 2023 року. 

Головуючий 

Судді