ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Бородавкіна С.В.
                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року                                                                                         Справа № 620/2152/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді                      Епель О.В., 
суддів:                                              Губської Л.В., Мєзєнцева Є.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі 

за позовом           ОСОБА_1 

до           Головного управління Національної поліції в Чернігівській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :
          Історія справи.
1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - Відповідач) про:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови йому у нарахуванні та виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 24.02.2022 по день фактичного розрахунку - 26.12.2022;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 24.02.2022 по день фактичного розрахунку - 26.12.2022. 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що Відповідач не здійснив з ним своєчасно розрахунок при звільненні, у зв`язку з чим, на думку Позивача, Відповідач має сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.
2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року позов задоволено частково: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо проведення з ОСОБА_1 повного розрахунку у день звільнення із служби;
- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 20 000,00 грн. 
У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено. 
Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 26.06.2022 по 26.12.2022 становить 95  104,08 грн (184 дн.*516,87), при загальному розмірі невиплаченого заробітку - 71  592,27 грн.
При цьому, суд зазначив, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає, що з Відповідача на користь Позивача має бути стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 20  000,00 грн.
3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позов у повному обсязі.
В обґрунтування своєї правової позиції Апелянт зазначає, що повний розрахунок з Позивачем було здійснено на виконання судового рішення у справі № 620/5143/22, а саме виплачено компенсацію за невикористані щорічні оплачувані відпустки.
Разом з тим Апелянт зазначає, що з 24.02.2022 ГУ НП в Чернігівській області включено до сил та засобів, що здійснюють відсіч збройної агресії рф, а тому, на його переконання, за таких умов можливий відступ від зобов`язань під час надзвичайної ситуації.
При цьому Апелянт посилається на практику Великої Палати Верховного Суду у справах № 821/1083/17, № 480/3105/19 та Верховного Суду у справах №  825/1732/17, № 520/11337/18.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та порушенням норм матеріального і процесуального права.
           4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2023 та від 20.06.2023 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження з 18.07.2023.
5. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.
6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи,  колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.
7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач проходив службу в ГУНП в Чернігівській області та з 23.02.2022 звільнений із займаної посади наказом від 23.02.2022 № 89 о/с.
Під час звільнення з військової служби Позивачу не були в повному обсязі виплачені належні йому при звільненні суми, а саме компенсації за частини невикористаних відпусток, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду по справі №620/5143/22, яке набрало законної сили 21.11.2022, зобов`язано ГУ НП в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсація за невикористані: щорічні відпустки за 2019 рік у кількості 15 діб, за 2020 рік у кількості 45 діб, за 2021 рік у кількості 38 діб; додаткові відпустки як учаснику бойових дій за 2020-2022 роки у кількості, пропорційній кількості відпрацьованого часу.
26.12.2022 на виконання вищевказаного судового рішення Відповідачем проведено перерахунок та виплату Позивачу відповідних коштів. 
8. Позивач, вважаючи протиправною затримку Відповідачем виплати відповідних належних йому сум при звільненні, а свої права на своєчасне отримання таких виплат порушеними, звернувся до суду з цим позовом.
9. Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок №  100).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Згідно зі ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. 
У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Висновки суду апеляційної інстанції.
10. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано обов`язок роботодавця здійснити з працівником повний розрахунок при його звільненні та відповідальність за невиконання такого обов`язку. 
11. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивач був звільнений зі служби в поліції 23.02.2022, а остаточний розрахунок з ним проведено лише 26.12.2022 (на виконання рішення суду в іншій справі).
12. З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Позивач набув право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
13. При цьому апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було виважено та обґрунтовано зменшено розмір середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь Позивача з Відповідача, з урахуванням принципу пропорційності, співмірності та відповідних обставин, за яких остаточний розрахунок був проведений.
14. Доводи Апелянта про те, що повний розрахунок з Позивачем було здійснено на виконання судового рішення у справі № 620/5143/22, а саме виплачено компенсацію за невикористані щорічні оплачувані відпустки, колегія суддів приймає до уваги, але зазначає, що такі обставини не спростовують факту несвоєчасного здійснення Відповідачем повного розрахунку з Позивачем при звільненні та не виключають наявності у Позивача права на отримання відповідної компенсації.
При цьому у контексті аналізу доводів апеляційної скарги судова колегія зазначає, що ці та інші обставини, на які посилається Апелянт, були враховані судом першої інстанції при визначенні суми відповідної компенсації, яка була зменшена у зв`язку з цим з 95  104,08 грн до 20 000,00 грн.
Також судова колегія звертає увагу й на те, що судовим рішенням у справі № 620/5143/22 установлено неправомірність бездіяльності саме Відповідача щодо нарахування та виплати Позивачу компенсації за невикористані: щорічні відпустки за 2019 рік у кількості 15 діб, за 2020 рік у кількості 45 діб, за 2021 рік у кількості 38 діб; додаткові відпустки як учаснику бойових дій за 2020-2022 роки у кількості, пропорційній кількості відпрацьованого часу. Тобто, несвоєчасний розрахунок з Позивачем при звільненні був здійснений саме з вини Відповідача. 
15. Доводи Апелянта про те, що з 24.02.2022 ГУ НП в Чернігівській області включено до сил та засобів, що здійснюють відсіч збройної агресії рф, а тому, на його переконання, за таких умов можливий відступ від зобов`язань під час надзвичайної ситуації, судова колегія приймає до уваги, але зазначає, що такі обставини не спростовують наявності у Позивача права на отримання відшкодування за несвоєчасний розрахунок при звільненні. 
При цьому Апелянтом не надано доказів, які б свідчили про відсутність в нього у зв`язку з наведеними обставинами фінансової спроможності виконати покладений на нього, як на роботодавця, обов`язок щодо повного та своєчасного розрахунку з Позивачем при його звільненні. 
Водночас, як відзначалося вище, судом першої інстанції зменшено розмір належної Позивачу компенсації, з урахуванням відповідних обставин.
16. Посилання Апелянта на практику Великої Палати Верховного Суду у справах № 821/1083/17, № 480/3105/19 та Верховного Суду у справах №  825/1732/17, № 520/11337/18 судова колегія приймає до уваги, але зазначає, що висновки суду першої інстанції в цій справі не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, викладеним у наведених постановах, а навпаки - узгоджуються з ними.
17. Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
18. Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.
19. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
20. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року - без змін.
21. Розподіл судових витрат.
Судові витрати, відповідно до ст. 139 КАС України, перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 18 липня 2023 року.

Головуючий суддя                                                  О.В. Епель

Судді:                                                                      Л.В. Губська

                                                                                                      Є.І. Мєзєнцев