Справа №361/6799/14-ц                                                                                                                Головуючий в суді І інстанції Василишин В.О.
Провадження № 22-ц/824/7652/2023                                                                                          Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 вересня 2023 року                                                                                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Мельника Я.С.,
суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,
за участі секретаря Медведчук Д.Ю.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтен Золтенович, про скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, державної реєстрації земельної ділянки та державної реєстрації права власності на земельну ділянку,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 листопада 1993 року, виданого П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у реєстрі № 2 с-832, позивачу належить житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням дев`ятої сесії 22 скликання Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області № 15 від 04 жовтня 1996 року ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку, площею 0,27 га, в тому числі - 0,25 для обслуговування житлового будинку за адресою: Київська область, Броварський район, село Рожни.
На підставі вказаного рішення 09 квітня 2001 року ОСОБА_2 , видано державний акт про право приватної власності на землю, бланк серія КВ б/н, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5185. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку, що межує з домоволодінням позивача. 
Оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування відповідачу ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку, площею 0,27 га, разом з тим, державний акт був виданий на більшу площу земельної ділянки, а саме, 0,283 га (для обслуговування жилого будинку - 0,25 га, та ведення особистого підсобного господарства - 0,033 га). Вважає, що при розробленні технічної документації до державного акта на право приватної власності на землю, розмір земельної ділянки відповідачки було необґрунтовано збільшено на 0,033 га., а під час виготовлення технічної документації на земельну ділянку передану у власність ОСОБА_2 допущено ще одну помилку, зокрема межа цієї земельної ділянки проходить по одному з об`єктів її нерухомості - сараю літ. «Б», що підтверджується топографічною зйомкою земельної ділянки по АДРЕСА_1 , виготовленою на замовлення ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що після отриманням правовстановлюючих документів на домоволодіння, а саме свідоцтва про право на спадщину, в неї виникло право на земельну ділянку, на якій розміщене нерухоме майно. 
З огляду на викладене, прийняте сільською радою рішення про надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, видача їй державного акта на цю  земельну ділянку, свідчить про порушення її прав та норм діючого на той час земельного законодавства.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням зміни позовних вимог, просила суд: 
визнати незаконним та скасувати рішення Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області № 15 від 04 жовтня 1996 року у частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,27 га.
скасувати державний акт на право приватної власності на землю, а саме земельну ділянку, площею 0,283 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,033 га, що розташована на території села Рожни Броварського району Київської області серії КВ б/н, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 5185, виданий на ім`я ОСОБА_2 
визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,25 га, зареєстрований у реєстрі № 5765, кадастровий номер: 3221287201:01:011:0053, і його державну реєстрацію.
скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером: 3221287201:01:011:0053, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Справа переглядалась судами неодноразово, останнім рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.
Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що суд першої інстанції, зробивши висновок, що належним способом відновлення її прав є розроблення технічної документації із землеустрою, якою визначаються місцеположення поворотних точок меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), а не скасування правовстановлюючих документів та реєстрацію з цих підстав права власності фактично вказав на такий спосіб захисту, який не забезпечить реальне поновлення її прав, оскільки відновлення (встановлення) межі ділянок без судового рішення та лише на підставі технічної документації, виготовленої на замовлення однієї із сторін, порушить права іншої сторони та третіх осіб і як наслідок призведе до повторних звернень до суду.
Вказує, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи взагалі не встановлював, яким чином, коли, на підставі яких правовстановлюючих документів, технічних документацій були сформовані земельні ділянки відповідачів та чи можливо на підставі вищезазначених документів у законний спосіб провести державну реєстрацію зазначених земельних ділянок як в Державному реєстрі земель, так і в Державному земельному кадастрі та провести реєстрацію речових прав на нерухоме майно та чи взагалі можливо відповідно до законодавства виправити технічні помилки щодо спірних  земельних ділянок.
Вважає, що під час видачі державного акту, виготовлення технічних документацій, під час укладення догорів-купівлі продажу, під час реєстрації земельної ділянки були зроблені численні порушення законодавства, реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 3221287201:01:011:0053 взагалі не могла бути проведена, оскільки документи, які подавались під час її реєстрації не відповідали вимогам законодавства, в межах земельної ділянки з кадастровим номером 3221287201:01:011:0053 знаходилась земельна ділянка, яка належала позивачу, тому у суду першої інстанції були наявні всі підстави для скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки та державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку.
Від представника Зазимської сільської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказує, що фактично предметом спору є саме координати земельної ділянки, що внесені до бази Державного земельного кадастру, а тому вважає, що задоволення позовних вимог про скасування державного акту та визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації права власності відповідача не призведе до виправлення недоліків координат спірних земельних ділянок.
Від представника ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні координат та конфігурацій земельних ділянок дійсно було допущено технічні помилки, які підлягають усуненню шляхом розроблення технічної документації із землеустрою, якою визначаються місцеположення поворотних точок меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), а не скасування правовстановлюючих документів на всю земельну ділянку відповідача та реєстрацію з цих підстав права власності на неї, позаяк на час проведення приватизації та отримання державних актів землевласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не виникало як між суміжними землекористувачами спору щодо площ земельних ділянок, межі ними самовільно не переносилися, порядок користування земельними ділянками склався давно, а відтак обставини, наведені позивачем не можуть бути підставами для скасування рішення Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області № 15 від 04 жовтня 1996 року, державного акту та реєстрації права власності відповідача на земельну ділянку.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 листопада 1993 року, виданого П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у реєстрі № 42, ОСОБА_1 набула у власність житловий будинок № 15 з відповідними надвірними будівлями: сараєм літ. «Б», прибудовою літ. «В», гаражем літ. «Г», вбиральнею літ. «Д», погребом літ. «Е», колодязем літ. «К» по АДРЕСА_1 .
Рішенням виконавчого комітету Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області від 26 грудня 2003 року ОСОБА_1 передано безкоштовного у власність земельну ділянку для будівництва й обслуговування житлового будинку, площею 0,1868 га, за адресою: АДРЕСА_1 . 
На підставі вказаного рішення Броварським науково-виробничим землевпорядно-архітектурним бюро у грудні 2003 року розроблено технічну документацію для виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку, на підставі якої 22 березня 2004 року ОСОБА_1 видано державний акт серії КВ № 047245 на право власності на земельну ділянку, площею 0,1868 га для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: 3221287201:01:011:0005. З опису меж у цьому державному акті вбачається, що дана земельна ділянка від точки «Б» до точки «В» є суміжною із земельною ділянкою ОСОБА_2 .
У 2003 році ОСОБА_1 звернулася до Броварського науково-виробничого землевпорядно-архітектурного бюро із заявою про виготовлення технічної документації по складанню державного акту на право приватної власності на землю.
22 березня 2004 року ОСОБА_1 видано державний акт серії КВ № 047248 на право власності на земельну ділянку, площею 0,1868 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до погосподарської книги Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області за 1992-1995 роки особовий рахунок № НОМЕР_1 адреса домогосподарства: АДРЕСА_1 , у користуванні ОСОБА_2 перебувала земельна ділянка, площею 0,27 га, у тому числі під будівлями - 0,01 га.
Рішенням Рожнівської сільської ради дев`ятої сесії 22 скликання № 15 від 04 жовтня 1996 року ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування індивідуальних житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,27 га, по АДРЕСА_1 . Вказане рішення органу місцевого самоврядування було предметом оскарження в суді та залишено в силі.
Відповідно до довідки № 640 від 26 липня 2012 року, виданої виконавчим комітетом Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області, за ОСОБА_2 згідно з земельно-шнуровою книгою рахується земельна ділянка, загальною площею 0,2830 га з них: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства, площею 0, 0330 га, у АДРЕСА_2 , що знаходиться у її приватній власності згідно з державним актом серії КВ зареєстрованого в Книзі записів на право приватної власності на землю № 5185 від 09 квітня 2001 року.
На підставі вказаного рішення 09 квітня 2001 року ОСОБА_2 видано державний акт про право приватної власності на землю серії КВ б/н, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 5185, за яким їй передано у власність 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,033 га для ведення особистого підсобного господарства.
09 квітня 2001 року за ОСОБА_2 на підставі державного акту від 09 квітня 2001 року серії КВ 000000 зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,2500 га, за вищевказаною адресою, про що свідчать копія Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
Згідно з технічною документацією із землеустрою щодо виготовлення обмінного файлу для введення в базу даних і присвоєння кадастрового номера на земельну ділянку ОСОБА_2 , що виготовлена ТОВ «Український земельний кадастр» у 2010 році на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії КВ б/н, в описі меж від точки «Б» до точки «В» зазначено землевласником ОСОБА_1 . У вказаній технічній документації міститься заява ОСОБА_2 про те, що вона не заперечує, що під час геодезичних робіт площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства зменшилася з 0,033 га до 0,0255 га, про що виготовлено відповідний абрис.
07 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований в реєстрі за № 5765, за яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купила земельну ділянку, площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Рожни, кадастровий номер: 3221287201:01:011:0053.
07 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований в реєстрі за № 5770, за яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купила земельну ділянку, площею 0,0255 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, Рожнівська сільська рада, село Рожни, кадастровий номер: 3221287201:01:011:0052.
07 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований у реєстрі за № 5761, за яким ОСОБА_3 набула у власність житловий будинок АДРЕСА_1 .
У 2013 році ОСОБА_3 звернулася до Броварського районного виробничого відділу Київської обласної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» із заявою про розроблення проекту землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту обстеження земельної ділянки, складеного Рожнівською сільською радою Броварського району Київської області від 16 травня 2014 року при обстеженні та геодезичному обмірі земельної ділянки, площею 0,1868 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належить ОСОБА_1 виявлено, що фактична межа земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 не відповідає державному акту, а саме її земельної ділянки на якій розташована господарська будівля (сарай) перебуває у власності ОСОБА_3 . 
Відповідно до висновку експерта за результатами судової земельно-технічної експертизи № 6765/15-41 від 19 листопада 2015 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення топографічно-геодезичних робіт, обстеження земельних ділянок та вивчення матеріалів справи встановлено, що у технічній документації по складанню державних актів на право приватної власності на земельні ділянки (а.с. 199-214) на кадастровому плані містяться координати поворотних точок меж земельної ділянки, кадастровий номер: 3221287201:01:011:0005, що розташована по АДРЕСА_1 (а.с. 212). Експерт дійшов висновку, що фактичний порядок використання земельної ділянки, кадастровий номер: 3221287201:01:011:0053, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не відповідає координатам земельної ділянки, визначеним відповідно до технічної документації із землеустрою щодо виготовлення обмінного файлу для введення у базу даних і присвоєння кадастрового номеру на земельну ділянку, що була розроблена ТОВ «Український земельний кадастр» у 2010 році на ім`я ОСОБА_2 та технічній документації щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розроблена ДП «Центр ДЗК» у 2013 році на ім`я ОСОБА_3 , на земельній ділянці, кадастровий номер: 3221287201:01:011:0053, за адресою: АДРЕСА_2 , частково знаходиться належний ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Має місце порушення меж та накладення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер: 3221287201:01:011:0053) із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 (кадастровий номер: 3221287201:01:011:0005) Броварського району Київської області відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки, зокрема технічній документації із землеустрою щодо виготовлення обмінного файлу для введення у базу даних і присвоєння кадастрового номеру на земельну ділянку, що була розроблена ТОВ «Український земельний кадастр» у 2010 році на ім`я ОСОБА_2 , технічній документації щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розроблена ДП «Центр ДЗК» у 2013 році на ім`я ОСОБА_3 та технічній документації по складанню державних актів на право приватної власності на земельні ділянки на території Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області, виконаної Броварським науково-виробничим землевпорядно-архітектурним бюро у 2003 році та вимогам нормативно-правових актів.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений частиною другою статті 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до положень частини першої статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень.
Частиною п`ятою статті 116 ЗК України визначено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Положеннями статті 22 ЗК України 1990 року передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.
Відповідно до статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Частиною 1 статті 155 ЗК України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня               2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 911/2701/17 (провадження № 12-258гс18) вказано, що частиною п`ятою статті 116 ЗК України унормовано, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Земельні ділянки формуються як об`єкти цивільних прав: власності, постійного користування, оренди відповідно до закону, і припинення прав щодо цих об`єктів також має відбуватись виключно у відповідності до закону».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року                   у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) зазначено, що                     «у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право ОСОБА_3 порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста».
Таким чином, вирішуючи питання про недійсність правовстановлюючого документа на право власності на земельну ділянку, суд має встановити не тільки дотримання вимог законодавства щодо відведення земельної ділянки, а й факт порушення таким актом прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, а саме користування земельною ділянкою.
Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що приватизація спірних земельних ділянок здійснювалась сторонами в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок, що перебували в їх користуванні. Відповідач ОСОБА_2 першою здійснила приватизацію земельної ділянки, у подальшому у законний спосіб відчужила належне їй майно. На час проведення приватизації та отримання державних актів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як між суміжними землевласниками не виникало спору щодо площ земельних ділянок, межі ними самовільно не переносилися, порядок користування земельними ділянками склався давно. Сарай, позначений на плані літ. «Б», побудований у 1970 році, про що свідчать дані технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 , отже на час приватизації земельних ділянок господарська будівля існувала.
Таким чином, підставами для формування земельних ділянок слугували саме фактичні межі користування земельними ділянками, що визначались парканом. При цьому визначені землевпорядними організаціями координати повинні відповідачами таким межам, оскільки є похідними від них. 
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує лише на те, що в разі винесення в натурі (на місцевість) координат земельної ділянки відповідача, можна виявити факт накладення цієї земельної ділянки на її ділянку, при цьому з матеріалів справи вбачається, що по фактичному користуванню такого накладення не відбувається.
Судом встановлено, що координати поворотних точок земельних ділянок, що належать сторонам по справі на праві приватної власності не відповідають їх фактичним межам, про що зазначено у висновку експерта від 19 листопада 2015 року та акті обстеження земельної ділянки, складеного Рожнівською сільською радою Броварського району Київської області 16 травня 2014 року.  Відтак, невідповідність координат фактичному користуванню свідчить про недоліки виконання землевпорядних робіт з боку землевпорядних організацій. При цьому ні позивач, ні відповідач не оспорюють існування права власності на земельну ділянку та межі таких ділянок, що визначені в натурі парканом. Таким чином, право власності відповідача саме по собі не обмежує право власності позивача. 
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі викладеного, перевіривши наявні у матеріалах справи докази в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позову, з огляду на те, що обставини, наведені позивачем не можуть бути підставами для скасування  рішення виконавчого комітету Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області від 26 грудня 2003 року, державного акту та скасування  реєстрації права власності на земельну ділянку відповідача, оскільки позивачем не доведено, яким чином порушуються її права.
Доводи апеляційної скарги про порушення вимог законодавства щодо відведення земельної ділянки, оцінюються колегією суддів критично, з огляду на таке.
З висновку судової земельно - технічної експертизи від 19 листопада 2015 року вбачається, що відомості які містяться в Публічній кадастровій карті суттєво відрізняються від інформації, яка міститься в Технічній документації по складанню державних актів на право приватної власності на земельні ділянки та близькі до відомостей які містяться в Поземельній книзі стосовно земельної ділянки ОСОБА_1 . Відомості які містяться в Публічній кадастровій карті суттєво відрізняються від інформації, яка міститься в технічній документації із землеустрою щодо виготовлення обмінного файлу для введення в базу даних і присвоєння кадастрового номеру на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 на території с. Рожни Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області, яка розроблена ТОВ «Український земельний кадастр» у 2010 році (а.с. 177-195), але співпадають з межами земельних ділянок, відповідно до координат поворотних точок меж, які містяться в Поземельній книзі, та в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства, ОСОБА_3 , яка розроблена ДІЇ «Центр земельного кадастру» у 2013 році.
Як вбачається з матеріалів справи, державний акт на земельну ділянку площею 0,1868 га для будівництва та обслуговування житлового будинку серії КВ № 047245 кадастровий номер 3221287201:01:011:0005 позивачу ОСОБА_1 було видано 22 березня 2004 року, а технічна документація виготовлялася у 2003 році. При виготовленні вказаної технічної документації 08 жовтня 2003 року складався акт встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки, у якому зазначено, що він складений у присутності землевласника ОСОБА_1 , було проведено встановлення на місцевості та погодження меж земельної ділянки ОСОБА_1 . Зазначено, що межі на місцевості проходять згідно з абрисом, який є невід`ємною частиною акту, ніяких претензій при встановленні зовнішньої межі не заявлено, межі погоджені і не виникає спірних питань. Зазначений акт погоджено із сусідами, в тому числі і з ОСОБА_4 . Також ОСОБА_1 погодила межі ОСОБА_2 під час того, як вона оформляла державний акт на право власності на землю.
У відповідях № 29-1008-99.2-170/2-16 від 09 лютого 2016 року та №29-1008-99.2-189/2-16 від 12 лютого 2016 року (а.с.136, 211) від 05 лютого 2016 року № 5 та від 05 лютого 2016 року від 10 лютого 2016 року № 6 щодо того чи розроблялась (виготовлялась) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 21 квітня 2013 року, зазначено, що 18 січня 2016 року вносилися зміни до відомостей про земельну ділянку ОСОБА_1 (кадастровий номер 3221287201:01:011:0005). Також Управління повідомило, що згідно з інформацією наявною в Національній кадастровій системі Державного кадастру станом на лютий місяць 2016 року зовнішні межі земельної ділянки ОСОБА_1 (кадастровий номер 3221287201:01:011:0005) перетинаються (накладаються) і зовнішніми межами земельної ділянки гр. ОСОБА_3 (кадастровий номер 3221287201:01:011:0053). За результатами вчинення Державним кадастровим реєстратором Семчуком В.І. відповідних дій (внесенню змін до відомостей про межі ділянки з кадастровий 3221287201:01:011:0005) встановлено існування перетину меж земельної ділянки гр. ОСОБА_1 (кадастровий номер 3221287201:01:011:0005) з межами земель гр. ОСОБА_3 (кадастровий номер 3221287201:01:011:0053). 
Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що під час формування та державної реєстрації спірної земельної ділянки були допущені порушення вимог законодавства та видання Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,283 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,033 га, що розташована на території села Рожни Броварського району Київської області серії КВ б/н, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 5185, що виданий на ім`я ОСОБА_2 порушує її права як землекористувача.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при визначенні координат та конфігурацій земельних ділянок було допущено технічні помилки, які підлягають усуненню шляхом розроблення технічної документації із землеустрою, якою визначаються місцеположення поворотних точок меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), а не скасування правовстановлюючих документів та реєстрацію з цих підстав права власності. 
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2022 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                     Судді: