КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
29 червня 2023 року
 
справа № 757/63881/21-ц
                                         
провадження № 22-ц/824/4939/2023
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,
при секретарі: Яницькій О.Л.
  
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Міністерство внутрішніх справ України
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та за апеляційною скаргою представника Міністерства внутрішніх справ України - Отроди Тетяни Юріївни на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року, постановлене під головуванням судді Ільєвої Т.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади
 
В С Т А Н О В И В :
 
У листопаді 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що Міністерство внутрішніх справ протягом тривалого часу не виконувало належним чином свої обов`язки, а саме не повідомляли Пенсійний фонд України про зміни в грошовому забезпеченні, з метою здійснення перерахунку пенсії, з урахуванням вимог Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».
Позивач вказує, що він звернувся до суду з позовною заявою до Одеського окружного адміністративного суду та вказав, що у зв`язку з набранням 05.03.2019 року законної сили рішенням у справі №826/3858/18 він звернувся до МВС України із заявою, в якій просив надати до ГУ ПФУ в Одеській області оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення, станом на 19.11.2019 року, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку основного розміру пенсії позивача.
Відповідач листом повідомив позивача про те, що оскільки після 05.03.2019 року списки осіб, пенсії яких підлягають перерахунку з прізвищем позивача від ГУ ПФУ в Одеській області не надходили, відсутні підстави скласти та направити до ГУ ПФУ в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії.
Відтак, позивач вважає дії відповідача щодо відмови у підготовці оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача протиправними та такими, що порушує право позивача на належний рівень пенсійного забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 та зобов`язано скласти та подати нову довідку про розмір грошового забезпечення.
Таким чином, позивач вказує, що, з огляду на викладене, відповідач діяв не у відповідності до приписів ст. 19 Конституції України, чим було завдано шкоди на загальну суму у 230 000,00 грн (217000,00 грн - матеріальні шкода та 13000,00 грн - моральна шкода).
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди заданої органом державної влади - задоволено частково.
Стягнуто з державного бюджету України, шляхом списання з відповідного рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану Міністерством внутрішніх справ України, у розмірі 5 000 грн 00 коп.
В іншій частині вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 та представник МВС України подали апеляційні скарги.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачем в суді першої інстанції не доведено відсутності своєї вини у завданні шкоди позивачу. Зазначає, що фактично з вини Міністерства внутрішніх справ, оскільки останнє не надано належної довідки Пенсійному фонду України,  позивач був позбавлений права на підвищення пенсії з 01.01.2016 року. 
В поданій апеляційній скарзі представник МВС України просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що листом МВС України від 22.04.2021 року повідомлено позивача про відсутність підстав для оформлення довідки про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019 року. Рішення про підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб які мають право на пенсію та рішення про перерахунок пенсій КМУ не приймалося, а отже відсутні підстави для застосування алгоритму дій стосовно перерахунку пенсій визначеного порядком № 45.
Вказує, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року не встановлено протиправних дій вчинених відносно позивача. Зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження завдання останньому моральних страждань.  
В судовому засіданні представник МВС України апеляційну скаргу, подану в інтересах МВС України, підтримав, просив її задовольнити.
Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення майнової шкоди суд першої інстанції виходив із того, що заявлена вимога не є збитками в розмінні статті 22 ЦК України. 
Стягуючи моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн суд враховував глибину та обсяг душевних страждань та виходив із  критерію розумності. 
Колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Встановлено, що рішенням Одеського окружного адімінстративного суду від 12.07.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства України, які викладені у листі №А-10304/22 від 22.04.2021 року.
Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 19 листопада 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених і військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01 грудня 2019 року перерахунку основного розміру пенсії.
Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч. 2 ст.16 ЦК України спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають
у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України закріплено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.
Предметом розгляду у  даній справі, по суті є виплата  позивачу недоотриманого грошового забезпечення.
Водночас звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просить стягнути збитки на підставі ст. 22 ЦК України.
Відповідно до статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Разом з цим сума виплати, заявлена позивачем, не підпадає під визначення збитків у розумінні статті 22 ЦК України та не може бути відшкодована в порядку статті 25 Бюджетного кодексу України за рахунок коштів державного бюджету.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що відшкодування збитків та виплата недоотриманого грошового забезпечення військовослужбовців відносяться до різних сфер правового регулювання та недоотримана позивачем пенсія, не може вважатися майновою шкодою в розумінні статті 1175 ЦК України, а відтак зазначені норми права не застосовуються до спірних правовідносин.
Суд першої інстанції вірно виходив із того, що спір виник після звільнення військовослужбовця з військової служби, яка уважається публічною службою, при цьому пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються перебування на публічній службі, такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби.
Зазначене узгоджується із правовими висновками у подібних справах, розглянутих Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові 22 червня 2022 року у справі №  757/9012/21-ц;  від 05 вересня 2019 року у справі № 686/6775/18, а також правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 686/23445/17.
Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Враховуючи, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року було визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства України, відтак є підтвердженим факт неправомірних дій відносно позивача.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн, що відповідатиме критерію розумності та буде достатньою для відновлення порушеного права позивача.
 Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 не спростовують висновку суду  про те, що недоотриманий позивачем розмір пенсії не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України та не може вважатися майновою шкодою у розумінні статей 1175 ЦК України.
Доводи представника МВС України про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження завдання останньому моральних страждань, відповідно до яких можна стверджувати про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями МВС та завданням моральних страждань позивачу, колегія суддів відхиляє, з огляду на наявність рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року, яким визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, та положень ст. 1173 ЦК України. 
Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
 
               П О С Т А Н О В И В  :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника Міністерства внутрішніх справ України - Отроди Тетяни Юріївни залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови складено 10 липня 2023 року. 
            
Суддя-доповідач  

Судді