ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 серпня 2023 року 	м.Дніпро	справа № 160/1515/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду                  від 03 квітня 2023 року у справі № 160/1515/23 (суддя Єфанова О.В., справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) в якому просив:
- визнати бездіяльність Департаменту патрульної поліції по невиплаті компенсації (грошового забезпечення) ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2022 року, протиправною;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 компенсацію (грошове забезпечення) за службу в нічний час за період з 01 січня 2016року по 31 грудня 2022 року в розмірі денного грошового забезпечення ОСОБА_1 за відпрацьовані періоди та доплати у розмірі 35 відсотків посадового окладу ОСОБА_1 , з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідачем не було виплачено грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.01.2016 року по 31.12.2022 року (включно). Позивач вважає протиправною таку бездіяльність відповідача.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня             2023 року адміністративний позов задоволено наступним чином:
- визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.01.2016 року по 31.12.2022 року (включно);
- зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.01.2016 року по 31.12.2022 року (включно).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем за спірні періоди було отримано грошове забезпечення в максимально можливому розмірі. Відповідно до кошторису Департаменту патрульної поліції було прийнято відповідні накази, якими були затверджені граничні розміри грошового забезпечення працівників згідно з займаними посадами, які включають в себе всі складові та види грошового забезпечення поліцейських, втому числі доплата за службу в нічний час, відповідно до схем посадових окладів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988. Судом першої інстанції не враховано положення пункту 11 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260, за якими поліцейський має право на виплату грошового забезпечення не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Крім того, судом першої інстанції не застосовано наслідки пропуску строку звернення до суду. Так, спеціальним строком звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС). Оскільки строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору встановлений спеціальною нормою права, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах приписів КЗпП Ураїни.
Позивач направив письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , проходить службу на посаді інспектору взводу № 1 роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.
Позивач зазначає, що за час проходження служби за період з 01 січня 2016 року                         по 31 грудня 2022 року не було виплачено грошове забезпечення за проходження служби у нічний час.
Відповідачем до суду першої інстанції надано розрахункові листи за період                                 січень 2016 року по грудень 2017 року.
Також, з посиланням на наказ від 17.10.2019 № 3194/5 «Про затвердження Порядку забезпечення евакуації, зберігання та знищення документів в умовах особливого періоду» та акт знищення документів від 26.02.2022 року №2025/41/19/01-2022, відповідачем зазначено, що графіки нарядів та чергувань знищені.
Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати доплати за службу в нічний час за період з 01 січня 2016року по 31 грудня 2022 року (включно), звернувся до суду з позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання доплати за службу в нічний час.
Колегія суддів, перевіривши обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, проте зазначає наступне.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання) визначають Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260.
Відповідно до п. 3 Наказу № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з п. 11 Наказу № 260 грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Пунктом 11 розділу ІІ Наказу № 260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00 години.
Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що поліцейські, які несуть службу в нічний час з 22.00 до 06.00 години, мають право на доплату в розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. При цьому час, відведений для відпочинку і харчування не включається в службовий час з 22.00 до 06.00 години.
З наданих до суду першої інстанції розрахункових листів за січень 2016 року по грудень 2017 року (включно) встановлено, що всупереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260, в період з 01.01.2016року по 31.12.2017 року відповідач доплату позивачу за службу в нічний час не здійснював.
Доказів протилежного відповідачем не надано.
Проте, колегія суддів зазначає, що до апеляційної скарги відповідачем долучено розрахункові листи за період з січня 2018 року по грудень 2022 року.
З зазначених розрахункових листів вбачається, що відповідач нарахування доплати за службу в нічний час позивачу почав здійснювати з червня 2018 року по грудень 2022 року (включно) різними сумами.
Враховуючи наявність доказів періодичної виплати позивачу доплати за службу в нічний час в період з січня 2018 року по грудень 2022 року та відсутності у суду компетенції розрахунку такої доплати, колегія суддів вважає, що в даному випадку слід змінити абзац третій резолютивної частини рішення суду першої інстанції шляхом зобов`язання Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.01.2016 року по 31.12.2022 року (включно), з урахуванням раніше виплачених сум.
З приводу аргументів відповідача про те, що в спірному періоді позивач отримував грошове забезпечення в максимально можливому (враховуючи бюджетне фінансування) розмірі, слід зазначити, що такі обставини не можуть бути підставою для невиплати доплати за службу в нічний час, яка прямо передбачена вище наведеними нормами, а її виплата не пов`язується з наявністю чи відсутністю відповідного бюджетного фінансування.
Стосовно питання дотримання позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності 19 липня            2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 383 дію карантину продовжено до 30 червня 2023 року.
Позовна заява з вимогами про нарахування та виплату доплати за службу в нічний час, яка є складовою грошового забезпечення, до звільнення зі служби в поліції подана позивачем 30 січня 2023 року.
За позицією скаржника, позивач пропустив місячний строк звернення до суду, передбачений КАС України.
Надаючи оцінку доводам апелянта про недотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд виходить з того, що спір щодо нарахування та виплати грошового забезпечення поліцейського є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.
За позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22, вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, суд наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
До 19 липня 2022 року (внесення змін до КЗпП Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX) КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Проте відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), продовжена до 30 червня 2023 року. 
Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 25 квітня 2023 року в справі № 380/15245/22.
Таким чином, доводи відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин частини п`ятої статті 122 КАС України та наслідків пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком, а станом на час звернення позивача до суду діяв карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, тому строк, визначений частиною другою статті 233 КЗпП України в редакції, чинній з 19 липня 2022 року, не підлягає застосуванню, так як такий продовжено на строк дії карантину, який діє на теперішній час.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити таке.
Як зазначено вище, частиною другою статті 233 КЗпП в редакції, що діє з 19 липня             2022 року, передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Статтею 116 КЗпП, яка регулює питання строків розрахунку при звільненні, в редакції, яка діє з 19 липня 2022 року, встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Тобто, тримісячний строк звернення за вирішенням у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, має застосовуватися виключно до правовідносин, які виникають після звільнення особи.
Оскільки позивач продовжує проходити службу в поліції, такий строк не може бути застосований.
Доводи скаржника про неврахування судом першої інстанції положень пункту 11 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260, за якими поліцейський має право на виплату грошового забезпечення не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення, тобто позивач має право вимагати  здійснити виплату за період, що починається лише з 01 листопада 2019 року, суд відхиляє з тих підстав, що положення цього нормативно-правового акту не встановлюють строку звернення до суду, тому не є застосовними у питанні дотримання позивачем строку звернення до суду.
Дослідивши обставини та матеріали справи, аргументи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що є підстави для зміни резолютивної частини рішення суду першої інстанції, а в решті рішення – слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 311, п.2 ч.1 ст.315, 317, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі № 160/1515/23 - змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини рішення наступним чином:

«Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.01.2016 року по 31.12.2022 року (включно), з урахуванням раніше виплачених сум.».

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду                  від 03 квітня 2023 року у справі № 160/1515/23 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак