17.07.23
33/812/312/23

Миколаївський апеляційний суд

Справа № 33/812/312/23                Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 2 ст. 173-2 КУпАП                суддя Орлова С.Ф.
               Суддя апеляційного суду
               Чебанова-Губарєва Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року                                                 м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,
за участю секретаря                                – Вірченко Є.С.,
особи, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності         – ОСОБА_1 ,
потерпілої                                                – ОСОБА_2 

розглянула апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 – Бурлакова М.О. на постанову судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2023 року якою провадження відносно
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , 
закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

За постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушеннясерії BAB № 167355/777 від 30.11.2022 р., ОСОБА_1 30.11.2022 р. близько 14.00 год., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , вчинив сварку відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 , в ході якої ображав останню нецензурною лайкою, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Водночас, суддею місцевого суду встановлено, що будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи не містять, як і доказів завдання ОСОБА_1 шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.
Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, датою вчинення правопорушення є 30.11.2022 р., тобто з моменту його вчинення минуло понад три місяці, у зв`язку з чим, провадження у справі підлягає закриттю по закінченню на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник потерпілої звертає увагу суду на те, що оскільки суддею вже почали з`ясовуватися обставини справи, то відповідно ст.280 КУпАП він повинен був виконати у повному обсязі приписи ст. 251 КУпАП та перевірити усі докази по справі, а саме: опитати свідка ОСОБА_3 та потерпілу ОСОБА_4 . Натомість, суддя місцевого суду, нехтуючи вимогами ст. 245 КУпАП, при розгляді справи вирішив обмежитися тільки допитом винної особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, не перевіривши обставини, які мають значення для вирішення справи, внаслідок чого прийняв незаконне необґрунтоване рішення про закриття справи по реабілітуючим обставинам, тобто обставинам.
Крім того, в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що копія оскаржуваного рішення, датована 11.05.2023 р., але була фактично отримана лише 15.06.2023 р., що підтверджується підписом та датою отримання копії оскаржуваної постанови у заяві ОСОБА_2 від 15.06.2023 р.

Заслухавши пояснення потерпілої на підтримку апеляційної скарги її представника, думку особи, провадження відносно якої зкрито, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення судді законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 08.02.2023 р., до місцевого суду, із сектору поліцейської діяльності відділення поліції № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, надійшли матеріали справи відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Ухвалою Добровелечківського районного суду Кіровоградської області від 09.02.2023 р. матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 повернуто для доопрацювання до СПД № 1 ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, у зв`язку з тим, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, однак матеріали справи не містять документів, які б підтверджували факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
11.05.2023 р., після повторного надходження 02.05.2023 р. матеріалів справи до місцевого суду, суддею постановлено оскаржуване рішення. Водночас, будь-яких даних про повідомлення сторін про розгляд справи, в тому числі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої ОСОБА_2 матеріали справи не містять.
Враховуючи наведене, вважаю причину пропуску представником потерпілої поважною, а тому, за можливе – поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. 
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, протиправним визнається вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
За положеннями ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, відповідальність настає за вчинення одного з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 р., передбачено, що домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Так, згідно протоколу серії ВАБ № 167355/777, 30.11.2022 р. близько 14.00 год., ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , вчинив сварку відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 , в ході якої ображав останню нецензурною лайкою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
З пояснень потерпілої ОСОБА_2 вбачається, що 30.11.2022 р., близько 14.15 год., вона перебувала у себе вдома по АДРЕСА_1 . В цей час до неї додому приїхав її колишній співмешканець ОСОБА_1 . Під час спілкування останній вчинив відносно неї сварку, в ході якої ображав її нецензурною лайкою. Однак вона у відповідь його не ображала. В ході цієї сварки будь-яких тілесних ушкоджень не отримано.
З пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що близько 14.30 год. вона знаходилась вдома та почула гучні крики у своєї сусідки ОСОБА_2 . Пішла туди та стала свідком того, що колишній співмешканець ОСОБА_2 – ОСОБА_1 вчинив сварку та словесно ображає нецензурною лайкою, погрожував та в цілому поводився не адекватно. У відповідь ОСОБА_2 не ображала та не погрожувала ОСОБА_1 . Пропонувала мирно закінчити конфлікт, однак останній, поводячи себе неадекватно, почав погрожувати і їй. Після того, як ОСОБА_2 викликала поліцію ОСОБА_6 сів до свого автомобіля та поїхав у невідомому напрямку.

Відтак, доказами на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП є протокол про адміністративне правопорушення, який ґрунтується на поясненнях потерпілої та свідка ОСОБА_5 . Однак, у вказаному протоколі, поясненнях потерпілої та свідка не зазначено наслідків, до яких призвели дії ОСОБА_1 (чи могла бути чи була заподіяна шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої), що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім цього, ОСОБА_1 ставиться в провину вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, однак матеріалами справи не підтверджено, що останній притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, протягом року, оскільки таких даних до протоколу не долучено, незважаючи на те, що ухвалою Добровелечківського районного суду Кіровоградської області від 09.02.2023 р. вказані матеріали справи про адміністративне правопорушення повертались для доопрацювання саме з підстав ненадання доказів на підтвердження притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Не зазначено наявності повторності і у фабулі вчиненого правопорушення у протоколі.

Жодного іншого належного та об`єктивного доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення, які б об`єктивно могли підтвердити його вину, суду надані не були.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016 р., у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.
За положеннями ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За такого, враховуючи, що насильство в сім`ї, у розумінні ст. 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, що не підтверджено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, рішення судді місцевого суду щодо закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення є цілком законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим, і підстав для його скасування, про що просить апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 – Бурлакова М.О. залишити без задоволення.
Постанову судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2023 року якою провадження відносно  ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                         Н.В. Чебанова-Губарєва