Постанова                               
Іменем України                             
09 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 2-64/11
провадження № 61-4557св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду 
від 27 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Кравець В. А., Желепи О. В., Мазурик О. Ф.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Історія справи
 
У листопаді 2009 року відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 467 906,32 грн та звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 09 листопада 2011 року позовні вимоги банку задоволено.
Розірвано кредитний договір від 23 листопада 2007 року, укладений між 
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 467 906,32 грн та в рахунок погашення цієї заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру 
АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу.
 
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 07 лютого 2012 року скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 09 листопада 2011 року в частині задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
 
Короткий зміст вимог заявника
 
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2011 року.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 07 грудня 2022 року у складі судді Яковлєва Л. В. заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.
Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали суду про залишення її заяви без руху, не сплатила судовий збір за подання заяви у розмірі 496,20 грн, а тому її слід повернути.
 
Короткий зміст судових рішень апеляційної інстанції
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк у десять днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків, зокрема для сплати судового збору у розмірі 536,80 грн.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що звертаючись до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2011 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали суду апеляційної інстанції від 07 лютого 2023 року, не надала доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а тому апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути заявнику. Суд відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки спір у цій справі стосується стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , яка має статус відповідача. ОСОБА_1 у цій справі не зверталася до суду із позовом, пов`язаним з порушенням її прав як споживача, тому не може бути звільнена від сплати судового збору на підставі наведеної норми Закону. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції від 27 лютого 2023 року і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі положення частини третьої статті 22 Закону України 
«Про захист прав споживачів», а тому вимоги суду апеляційної інстанції щодо сплати судового збору є безпідставними.
 
Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
04 квітня, 11 травня та 26 липня 2023 року від ОСОБА_1 надійшли клопотання про зупинення провадження у справі та розгляду її касаційної скарги до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12022116100000892, відкритого за її зверненням у листопаді 2022 року.
 
Фактичні обставини, встановлені судом
 
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2011 року у справі за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 467 906,32 грн та звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області 
від 07 грудня 2022 року у складі судді Яковлєва Л. В. заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.
 
Подаючи апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_1 на пропозицію суду не сплатила судовий збір у розмірі 
536,80 грн, висловленої в ухвалі від 07 лютого 2023 року, 22 лютого 2023 року подала клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» 
(а. с. 151, т. 2).
 
Суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання 
ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та ухвалою 
від 27 лютого 2023 року визнав неподаною та повернув апеляційну скаргу заявникові.
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судовий збір є складовою судових витрат.
 
За загальними правилами цивільного судочинства (статті 133, 177, 356, 357, 392, 393 ЦПК України) судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну та касаційну скаргу.
 
При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.
 
Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.
Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
 
Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір». 
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору для фізичної особи становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
Суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що ОСОБА_1 не сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у розмірі 536,80 грн (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а тому обґрунтовано ухвалою від 07 лютого 
2023 року залишив апеляційну скаргу останньої без руху та надав десятиденний строк для усунення недоліків скарги з моменту отримання ухвали, які ОСОБА_1 не усунула. 
 
Установивши, що ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк, не сплатила судовий збір у передбаченому законом розмірі, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про визнання апеляційної скарги ОСОБА_1 неподаною та повернення її заявнику.
 
Доводи касаційної скарги про те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» є помилковими.
 
Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
 
За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
 
Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
 
Аналізуючи норму частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» можна зробити висновок, що споживач, право якого порушене і який з огляду на це подає позов, відповідно до статті цього Закону звільняється від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції, а також не має обов`язку сплати судового збору в інших судових інстанціях. 
 
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року по справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18)споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав і вони можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу.
 
Спір у цій справі стосується стягнення заборгованості за кредитним договором з  ОСОБА_1 , яка має статус відповідача.
 
ОСОБА_1 у цій справі не зверталася до суду із позовом, пов`язаним з порушенням її прав як споживача банківських послуг, тому не може бути звільнена від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують, оскільки зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
Щодо клопотання про зупинення провадження у справі та розгляду касаційної скарги
 
До Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшли клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12022116100000892, а також зупинення розгляду касаційної скарги.
 
Підстави для зупинення провадження у справі передбачені статями 
251, 252 ЦПК України.
 
Однак цими статями ЦПК України не передбачено такої підстави зупинення провадження у справі як здійснення досудового розслідування.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
 
Тобто провадження у справі зупиняється лише у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається судами різної юрисдикції, а не здійснення правоохоронними органами досудового розслідування, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
У задоволенні клопотань  ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі та розгляду касаційної скарги відмовити. 
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, 
а ухвалу Київського апеляційного суду від 27 лютого 2023 року- без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
                                                                                                        
    О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара