ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
іменем     України

21 вересня 2023 року                                                                   м. Херсон

справа №766/6980/21
провадження 22ц/819/230,23    
                                                                                                             
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  
головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
судді:                  Базіль Л.В., Приходько Л.А.,                                                      
розглянувши в порядку письмового провадження (без виклику сторін) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Кулік Вікторією Миколаївною, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2022року, постановлене під головуванням судді Майдан С.І., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2021року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 16 червня 2012року у розмірі 13741,95 грн., яка станом на 12 квітня 2021 року складається з наступного: 11195,51грн. - заборгованість за тілом кредиту;  2546,44 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Позов мотивований тим, що   ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 16 червня 2012 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах, встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, однак вимоги належним чином не виконав, борг не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2022року позов  задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк»  11195,51 грн. заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором та 2270,00 грн. судового збору.
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до розрахунку заборгованості за відповідачем станом на 12 квітня 2021року рахується заборгованість за тілом кредиту у розмірі 11 195,51грн. Відповідач доводи позивача про наявну заборгованість за тілом кредиту не спростував, доказів погашення цієї заборгованості не надав.
Оскільки заборгованість за тілом кредиту позичальником повернута не була, банк отримав право на задоволення своїх вимог кредитора шляхом стягнення заборгованості, яка згідно розрахунку банку становить 11 195,51грн.
Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт погодження сторонами всіх істотних умов договору. Так, будь-яких заяв відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, діючих на момент видачі кредитних карток відповідачу, а також будь-яких Тарифів банку у цей період позивачем суду не надано, як не надано і доказів ознайомлення з ними відповідача.
За таких обставин суд був позбавлений можливості з`ясувати зміст умов та тарифів надання банківських послуг за відповідними картками, вид та тип цих карток тощо. Крім того,  в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АК КБ «Приватбанк» від 16 червня 2012року процентна ставка не зазначена. Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.
Враховуючи викладене, а також встановлені обставини про відсутність в матеріалах справи заяв відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в наступних редакціях і самих примірників Умов та Правил у нових редакціях, суд першої інстанції відхилив доводи банка про те, що підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідач погодився з умовами та правилами надання банком послуг.
Узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту,   ОСОБА_1 , діючи через свого адвоката Кулік В.М., звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 31 січня 2022року в оскаржуваній частині та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Зазначила, що позивач не надав суду доказів того, що відповідач був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, оскільки вони не містять підпису відповідача. Умови та правила надання банківських послуг, надані банком, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Враховуючи відсутність доказів погодження сторонами відсоткової ставки за умовами кредитного договору, банк здійснював нарахування відсотків відповідачу неправомірно.
Вказала, що виписка по особовому рахунку містить дані про неодноразове проведення позивачем операції з нарахування відсотків за використання кредитного ліміту; списання відсотків за використання кредитного ліміту та інші операції, які не пов`язані з виконанням умов укладеного між сторонами кредитного договору. Зауважила, що банк, не маючи на те законних підстав нараховував відповідачу проценти (відсотки) за користуванням кредитом. Грошові кошти, які відповідач сплачував з метою погашення тіла кредиту позивач зараховує в першу чергу - в погашення безпідставно нарахованих процентів (відсотків) за користування кредитом та оплату інших платежів.
Суд не звернув увагу на те, що у виписці по картковому рахунку та в розрахунку здійснено нарахування відсотків та їх списання за рахунок грошових коштів, які відповідач сплачував виключно для погашення тіла кредиту, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність боргу за тілом кредиту. Суд не врахував, що за період дії кредитного договору банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 141 269,42грн., які ОСОБА_1 повернула у розмірі 146 808,65грн., що вказує на наявність переплати та відсутність боргу за тілом кредиту. Поза увагою суду залишилося те, що позивач самовільно спрямував сплачені відповідачем грошові кошти в погашення неправомірно нарахованих відсотків, що призвело до виникнення в наданому банком розрахунку боргу за тілом кредиту.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до  ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
16 червня 2012року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
З розрахунку заборгованості, наданого банком до позовної заяви, вбачається, що позивач вказує на наявність у відповідача  станом на 12 квітня 2021 року заборгованості у загальному розмірі 13741,95 грн., з яких 11195,51грн. - заборгованість за тілом кредиту;  2546,44 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк подав до суду Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк»,  розрахунок заборгованості, виписку за договором №б/н станом на 12 квітня 2021 року, довідку про видані ОСОБА_1 картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», виписку з карткового рахунку за договором №б/н.
2.Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Дослідивши та проаналізувавши розрахунок заборгованості, доданий позивачем до позовної заяви, а також виписку з карткового рахунку, колегія суддів дійшла висновку, що заборгованість за тілом кредиту у відповідача відсутня, враховуючи наступне.
Так, з виписки за картковим рахунком відповідача вбачається, що позичальник ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, виконувала свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів, сплачувала щомісячні платежі, здійснювала поповнення готівкою своєї картки, тощо.
Також встановлено, що позичальнику щомісяця за користування кредитними коштами банк нараховував проценти; проводив списання відсотків за використання кредитного ліміту; нараховував комісію за обслуговування (членський внесок). 
Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 11 195,51грн. Проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувались проценти на заборгованість за кредитом та інші платежі згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які суд першої інстанції не прийняв до уваги, оскільки відповідач їх не підписувала, а отже вони не були погоджені сторонами. За наведених обстави цей розрахунок не можна визнати належним доказом щодо наявної у відповідача заборгованості за тілом кредиту.
ОСОБА_1 неодноразово вносилися кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені позичальником кошти розподілялись банком на погашення процентів та інших платежів, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала.
При цьому, як вбачається з виписки за договором, банком також здійснювалось автоматичне списання відсотків та списання за прострочення кредиту, що теж враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є.
Матеріали справи свідчать про те, що фактично відповідачу протягом строку дії кредитного договору було надано 141 269,42грн. В свою чергу позичальником внесено в рахунок погашення заборгованості 146 808,65грн. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості за договором.
Твердження банку про те, що розмір заборгованості за тілом кредиту становить 11 195, 51грн., колегія суддів відхиляє, оскільки з виписки вбачається, що до цієї суми банком також враховано суми автоматичного списання відсотків та комісії, списання за прострочення кредиту, а їх нарахування у відповідності до Умов та Правил надання банківських послуг, що відповідачем не підписані, є безпідставним. Доказів щодо наявності у відповідача заборгованості перед банком саме в заявленому в позові розмірі немає.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 195,51грн. та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову у вказаній частині за недоведеністю позовних вимог. 
Розподіл судових витрат 
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За матеріалами справи встановлено, що на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача;  2) у разі відмови в позові - на позивача;  3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави підлягають стягненню судові витрати  в розмірі судового збору  в сумі 3405,00грн. за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 382-384 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Кулік Вікторією Миколаївною, задовольнити.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2022року   в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»   про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 195,51грн. та стягнення судових витрат в розмірі 2270,00грн. скасувати та прийняти у справі нову постанову.
У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11 195,51грн. - відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570)  на користь держави витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ч.3 п.п. а-г ЦПК України.
   
Головуючий :                                             В.О. Бездрабко

Судді:                                                                         Л.В. Базіль
                                                          
Л.А. Приходько