ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року	Львів	Справа № 380/3600/23 пров. № А/857/11139/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Гінди О.М., Мікули О.І.,
за участю секретаря судового засідання:     Гриньків І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року, головуючий суддя – Кедик М.В., ухвалене у м. Львові, повний текст якого складено 26.05.2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування наказу,-

                                                      В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ в/о начальника Львівської митниці від 06.02.2023 року №72-дс “Про застосування дисциплінарного стягнення”.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що  за електронними митними деклараціями від 11.04.2022 року №UА209180/2022/006370, від 13.04.2022 року №UА209180/2022/007712, UА209180/2022/007600, UА209180/2022/007650, UА209180/2022/008031, позивач здійснив митне оформлення в режимі імпорту (випуску для вільного обігу) легкових автомобілів, які згідно з статтею 380 Митного кодексу України, попередньо були тимчасово ввезені на митну територію України (та до завершення митного оформлення у вільний обіг, знаходились на цій території в митному режимі тимчасового ввезення) громадянами-резидентами, які перебували на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном. Митне оформлення здійснене із звільненням від оподаткування митними платежами (ввізним митом, акцизним податком та податком на додану вартість), з застосуванням пільги за кодом « 311», на підставі пункту 9-11 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України та пункту 69.24 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Митне законодавство дозволяє зміну митного режиму на інший, вибраний декларантом, у зв`язку з чим розпочатий процес ввезення (переміщення) товарів зокрема в митному режимі тимчасового ввезення продовжується шляхом поміщення таких товарів їх в інший митний режим, зокрема імпорт (випуску для вільного обігу). Тому, вважає, що при зміні фізичною особою митного режиму тимчасове ввезення на митний режим імпорт (випуску для вільного обігу) є правомірним, при митному оформленні легкових автомобілів, звільнення від оподаткування митними платежами (ввізним митом, акцизним податком та податком на додану вартість), з застосуванням пільги за кодом « 311», на підставі пункту 9 - 11 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України та пункту 69.24 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, оскільки це також є операціями з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, у митному режимі «імпорту» та митне оформлення товарів, що ввозяться на митну територію України для вільного обігу, при яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком та ввізним митом автомобілі легкові.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ в.о. начальника Львівської митниці О.Шахрая від 06.02.2023 року №72-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення».
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що  товари, оформлені за митними деклараціями від 11.04.2022 року №UА209180/2022/006370, від 13.04.2022 року  №UА209180/2022/007712, UА209180/2022/007600, UА209180/2022/007650, UА209180/2022/008031 було пропущено на загальних підставах, без застосування звільнення від оподаткування ввізним митом, а у період дії Закону №2142-ІХ (який набрав чинності 05.04.2022 року) декларантом було подано до митного оформлення електронні митні декларації, які після прийняття до оформлення, зареєстровані за відповідними номерами та за якими здійснено митне оформлення товарів, що ввозились на митну територію України зі звільненням від оподаткування ввізним митом, що відповідало умовам цього Закону. Те, що товари були пропущені через митний кордон України в пункті пропуску до набрання чинності Законом № 2142-ІХ не позбавляло платника податків використати податкову пільгу під час здійснення митного оформлення цих товарів 11.04.2022 року та 13.04.2022 року, коли вже набрав чинності Закон №2142-ІХ. Згідно з пунктом 30.3 статті 30 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії..
В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.
Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, наказом Львівської митниці від 27.12.2022 року №337-дс «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » порушено дисциплінарне провадження стосовно головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці Бегійовича Р.З. на підставі доповідної записки начальника відділу митного оформлення «Стрий» митного поста «Львів-південний» Львівської митниці О. Марчишина від 16.12.2022 року №7.4-28/11-01/331, за фактами, викладеними у доповідній записці.
Відповідно до наказу Львівської митниці від 26.09.2022 року №157 «Про проведення перевірки з окремих питань» із змінами внесеними наказами Львівської митниці від 25.10.2022 року №178 «Про продовження терміну проведення перевірки з окремих питань» , від 10.11.2022 року № 190 «Про продовження терміну проведення перевірки з окремих питань»  та від 02.12.2022 року №203 «Про продовження терміну проведення перевірки з окремих питань»  для  з`ясування обставин можливого недотримання посадовими особами відділів митного оформлення Львівської митниці вимог законодавства України та нормативно-правових актів при здійсненні митного контролю та оформлення товарів, транспортних засобів, про що складено відповідний акт про результати перевірки з окремих питань від 16.12.2022 року №7.4-28-10-01/75/330 (далі – акт перевірки).
Згідно з актом перевірки за результатом опрацювання зауважень, викладених у доповідній записці директора Департаменту контролю та адміністрування митних платежів Держмитслужби Дмитра ПАДУНА від 15.09.2022 року №15-01/818 (вх. Львівської митниці №31846/4-08 від 19.09.2022 року) встановлено наявність випадків недотримання норм Закону України від 24.03.2022 року за № 2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» та пункту 2 частини першої статті 292 МК України. Так, при опрацюванні зазначених у доповідній записці оформлених ЕМД із застосуванням преференції за кодом «311» встановлено випадки неправомірного звільнення від оподаткування транспортних засобів, фактично ввезених на митну територію України до дати набрання чинності Законом №2142-ІХ.
Згідно з п. 6.2.6 акту перевіркою встановлено, що головним державним інспектором ВМО №2 митного поста «Городок» Львівської митниці Бегійовичем Романом Зеновійовичем за митною декларацією від 11.04.2022 року UА209180/2022/006370 здійснено митне оформлення товару «Мотоцикл марки НОNDА, модель СВ 500, що використовувався, 1996 р.в., модельний рік – 1996 р., дата першої реєстрації: 08.03.1996 р., номер рами: РС262011332, номер двигуна: не визначений, об`ємом - 499 см куб., тип двигуна - бензиновий з кривошипно - шатунним механізмом. Загальна кількість місць для сидіння-2. Країна виробництва - Італія (ІТ), виробник «НОNDА». Призначений для використання по дорогах загального користування» із наданням звільнення від оподаткування митними платежами (код пільги «311»).
Всі митні формальності за даною митною декларацією здійснено головним державним інспектором ВМО № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці Бегійовичем Романом Зеновійовичем (ОНП Львівської митниці № 6, ПМК № 6).
Таким чином, головним державним інспектором ВМО №2 митного поста «Городок» Львівської митниці Бегійовичем Романом Зеновійовичем, всупереч вимогам пунктів 4.5 та 4.9 розділу IV Порядку, не було здійснено належної перевірки правильності застосування пільг в оподаткуванні за МД від 11.04.2022 року №UА 209180/2022/006370, що призвело до несплати митних платежів (безпосередньо під час митного оформлення) у загальній сумі 5 857,80 гривень.
Аналогічні порушення допущено при митному оформленні транспортних засобів за митними деклараціями від 13.04.2022 року №№UА209180/2022/007712, UА209180/2022/007600, UА209180/2022/007650, UА209180/2022/008031.
Митне оформлення транспортних засобів за митними деклараціями від 11.04.2022 року №UА209180/2022/006370, від 13.04.2022 року №UА209180/2022/007712, UА209180/2022/007600, UА209180/2022/007650, UА209180/2022/008031 здійснено головним державним інспектором ВМО №2 митного поста «Городок» Львівської митниці Бегійовичем Романом Зеновійовичем із звільненням від оподаткування митними платежами (код пільги «311») з порушенням умов, визначених Законом № 2142 -XI, з порушенням вимог пункту 2 частини першої статті 292 Митного кодексу України та пунктів 4.5., 4.9. розділу IV Порядку, що призвело до надання преференцій на суму 754 020,95 грн.
Зазначене свідчить про можливе вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків.
Наказом в.о. начальника Львівської митниці О. Шахрая від 06.02.2023 року №72-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення» до головного державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Городок» Львівської митниці ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що  приймаючи оскаржений наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідач не врахував усі дійсні обставини справи при проведенні дисциплінарного провадження, результати якого стали підставою для видання оскаржуваного наказу.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до статті 8 Закону України «Про державну службу» (далі – Закон №889-VIII) державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.
Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).
Відповідно до частини другої статті 9 Закону №889-VIII державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження),  доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених ч. 6 цієї статті.
Згідно з частиною першою статті 64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Частиною першою статті 65 Закону №889-VIII передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Одним з видів дисциплінарних проступків є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (п. 5 ч. 2 цієї ж статті).
За правилами статті 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану (частина друга).
Згідно з приписами статті 67 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків (частина перша).
Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення (частина перша статті 77 Закону №889-VIII).
У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (частина друга).
Відповідно до оскарженого Наказу №64-дс до ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне стягнення за вчинення дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII, а саме: невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.
Як слідує з матеріалів справи, актом перевірки за результатом опрацювання зауважень, викладених у доповідній записці директора Департаменту контролю та адміністрування митних платежів Держмитслужби Дмитра ПАДУНА від 15.09.2022 року №15-01/818 (вх. Львівської митниці №31846/4-08 від 19.09.2022 року) встановлено наявність випадків недотримання норм Закону України від 24.03.2022 року за № 2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» та пункту 2 частини першої статті 292 МК України. Так, при опрацюванні зазначених у доповідній записці оформлених ЕМД із застосуванням преференції за кодом « 311» встановлено випадки неправомірного звільнення від оподаткування транспортних засобів, фактично ввезених на митну територію України до дати набрання чинності Законом № 2142-ІХ.
Так, Законом №2142-IX (який набрав чинності 06.04.2022 року) внесено до Податкового кодексу України (далі – ПК) такі зміни:
У розділі XX «Перехідні положення»: пункт 69 підрозділу 10 доповнено підпунктом 69.24 такого змісту: «Тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб i більше, транспортних засобів для перевезення вантажів у митному режимі імпорту». 
Також, цим Законом №2142-ІХ згідно з «Прикінцевими та перехідними положеннями», внесено зміни до МК у розділі XXI «Прикінцеві та перехідні положення»: доповнено, зокрема,  пунктом 9-11 такого змісту:
« 9-11. Установити, що тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом 2142-ІХ, але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей:
1) звільняються від оподаткування ввізним митом: автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.
Згідно з статтею 1 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.  Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. 
Статтею 3 МК визначено особливості застосування законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, і частиною 1 цієї статті передбачено, що при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України. 
Відповідно до частини 4 статті 3 МК  у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян. 
Частиною першою статті 4 МК встановлено, що у цьому Кодексі наведені нижче терміни і поняття вживаються в такому значенні:
ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку; 
вільний обіг - обіг товарів, який здійснюється без обмежень з боку митних органів України;
митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури;
митна процедура - зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання;
митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;
митний режим - комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення;
митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами, а також автоматизованою системою митного оформлення з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи; 
- пропуск товарів через митний кордон України - надання митним органом відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення;
підприємство - будь-яка юридична особа, а також громадянин-підприємець;
товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.
Згідно зі статтею 74 МК митний режим імпорту (випуску для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.
Статтею 270 МК встановлено, що правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом. 
Відповідно до статті 278 МК, пункту 187.8 статті 187 та пункту 216.4 статті 216 ПК датою виникнення податкових зобов`язань із сплати митних платежів (в тому числі мита) у разі ввезення товарів на митну територію України є зокрема дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення.
Статтею 281 МК передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України зокрема - у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом.
Згідно з статтею 292 МК митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України: 
1) товари не є об`єктом оподаткування митними платежами; 
2) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано; 
3) при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму. 
Статтею 294 МК встановлено, що об`єкт та база оподаткування митними платежами під час переміщення товарів через митний кордон України визначаються відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України. 
Згідно з статтею 295 МК митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на митні органи. Для цілей нарахування митних платежів застосовуються ставки, що діють на день подання митному органу митної декларації на товари, а в разі якщо митне оформлення здійснюється без подання митної декларації, - на день його здійснення. 
Частиною першою статті 300 МК встановлено, що умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.
Відповідно до підпункту 17.1.4 пукнту 17.1 статті 17 ПК платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.
Пунктом 30.1. статті 30 ПК встановлено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Згідно з пунктом 30.2 цієї статті - підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. 
Пунктом 30.3. статті 30 ПК передбачено, що платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії. 
Виходячи з наведених вище норм, апеляційний суд підтримує висновок суду першої інстанції про те, що навіть якщо транспортні засоби, були пропущені через митний кордон України в пункті пропуску до набрання чинності Закону №2142-IX, вказане не позбавляло платника податків використати податкову пільгу під час здійснення митного оформлення цих товарів, в період дії Закону №2142-IX, оскільки згідно з пунктом 30.3 статті 30 ПК передбачено, що платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.
Згідно з частиною третьою статті 75 МК для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: 1) подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; 2) сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; 3) виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Таким чином, при імпорті товари не просто переміщуються через митний кордон України, а саме випускаються для вільного обігу на митній території України.
Відтак, декларування та митне оформлення товарів за митними деклараціями від 11.04.2022 року №UА209180/2022/006370, від 13.04.2022 року №UА209180/2022/007712, UА209180/2022/007600, UА209180/2022/007650, UА209180/2022/008031 здійснено правомірно, з дотриманням митного законодавства України, зокрема Закону №2142-IX.
Згідно з поясненнями ОСОБА_3 начальника відділу МО № 3 митного поста "Залізничний" Львівської митниці  враховуючи спірність питання щодо митного оформлення транспортних засобів зі звільненням від оподаткування передбаченим Законом України № 2142-IX проінформовано в.о. першого заступника начальника Львівської митниці. За результатами консультації зі спеціалізованими підрозділами керівництвом митниці було прийнято рішення про можливість такого оформлення.
У листі В.о. начальника Львівської митниці Д.Меньшикова від 03.08.2022 року № 7.4-1-25/4/14952 «Про надання інформації», зазначено, що на думку МПКМВ та МТРЗЕД при звільненні від оподаткування товарів, що ввозяться на умовах Закону № 2142-IX, підлягають сплаті до Державного бюджету митні платежі нараховані на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення.
Таким чином, дії позивача під час митного оформлення товару за митними деклараціями від 11.04.2022 № UА209180/2022/006370, від 13.04.2022 №№  UА209180/2022/007712, UА209180/2022/007600, UА209180/2022/007650, UА209180/2022/008031 повністю узгоджувалися з позицією представників митного орану, викладеною у згаданих листах.
Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства та обставини справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що відповідач не врахував усі дійсні обставини справи при проведенні дисциплінарного провадження, результати якого стали підставою для видання оскаржуваного наказу, відтак оскаржений наказ прийнятий необґрунтовано, безпідставно, з помилковим тлумаченням норм матеріального права, та є таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2023 року у справі №380/3600/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повний текст постанови складено 20.09.2023 року.