УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 вересня 2023 року
м. Київ
справа № 629/3708/18
провадження № 51- 5269 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2023 року стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від                        22 грудня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України                     (далі- КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі                    ст. 75 КК звільнено її від відбування призначеного покарання з випробуванням                       з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК;
ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого                      ч. 3 ст. 190 КК  до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі                    ст. 75 КК звільнено його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладенням обов`язків, передбачених                           ст. 76 КК.
Стягнуто з ОСОБА_4 : на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду                               в розмірі 6750 грн та моральну шкоду в розмірі 500 грн, а всього 7250 грн, на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду розмірі 2681, 50 грн та моральну шкоду                              в розмірі 500 грн, а всього 3181,50 грн, на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 3500 грн та моральну шкоду в розмірі 500 грн, а всього 4000 грн, та матеріальну шкоду: на користь ОСОБА_9 в розмірі 11524 грн, на користь ОСОБА_10 в розмірі 3900 грн, на користь ОСОБА_11 в розмірі                        1850 грн, на користь ОСОБА_12 в розмірі 2525 грн, на користь ОСОБА_13                               в розмірі 8200 грн, на користь ОСОБА_14 в розмірі 11600 грн, на користь  ОСОБА_15 в розмірі 4477,25 грн, на користь ОСОБА_16 в розмірі 4800 грн. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 матеріальну шкоду: на користь ОСОБА_17 в розмірі 4755 грн, на користь ОСОБА_18 в розмірі 1700 грн, на користь ОСОБА_19 в розмірі 3136 грн, на користь ОСОБА_20 матеріальну шкоду в розмірі 1998 грн та моральну шкоду в розмірі 500 грн, а всього 2498 грн. 
Цивільні позови ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 ОСОБА_24 ,                  ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 ,               ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 ,                    ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 ,                 ОСОБА_52 , ОСОБА_53 - залишено без розгляду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_54 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду                                м. Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року  закрито у зв`язку з відмовою цього прокурора від апеляційної скарги.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2023 року відмовлено першому заступнику керівника Харківської обласної прокуратури у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції стосовно  ОСОБА_4 та  ОСОБА_5 на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, а апеляційну скаргу повернуто.
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції  від 31 травня 2023 року через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що цей суд безпідставно відмовив йому в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду від                     22 грудня 2022 року, оскільки формально підійшов до перевірки викладених у апеляційній скарзі доводів, в результаті чого визнав неповажними зазначені причини для поновлення строку на апеляційне оскарження вироку та повернув апеляційну скаргу.
Перевіривши касаційну скаргу та копію доданого до неї судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті провадження слід відмовити на таких підставах.
Положеннями ст. 370, ч. 2 ст. 418 КПК визначено, що ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. 
Згідно з вимогами ст. 395 КПК апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Правило дотримання тридцятиденного строку на оскарження вироку суду першої інстанції з дня його проголошення, передбачене п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у строк, установлений КПК, також міститься у ст. 116 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними.
Перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу на вирок місцевого суду від 22 грудня 2022 року, яка надійшла до апеляційного суду 24 травня 2023 року разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження вказував на те, що 23 січня 2023 року прокурором у цьому провадженні ОСОБА_55 було подано апеляційну скаргу на вищевказаний вирок, у зв`язку з чим керівництвом Харківської обласної прокуратури було прийнято рішення про недоцільність оскарження цього вироку з тих же підстав у порядку, передбаченому п. 4 ст. 36 КПК, проте, 28 квітня 2023 року йому стало відомо про відмову прокурора від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження, тому він звернувся з апеляційною скаргою.
Відмовляючи першому заступнику керівника Харківської обласної прокуратури у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суді від 22 грудня 2022 року, колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в ухвалі від 31 травня 2023 року зазначила про те, що вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду   м. Дніпропетровська було ухвалено та проголошено 22 грудня 2022 року у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора ОСОБА_56 який входить до групи прокурорів, визначених у цьому кримінальному провадженні, та який у строк, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК, скористався своїм правом на подання апеляційної скарги щодо зазначеного вироку.
При цьому, колегія суддів апеляційного суду звернула увагу на те, що положеннями ст. 1, ч. 5 ст. 7, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави; єдність системи прокуратури України забезпечується: єдиними засадами організації та діяльності прокуратури, єдиним статусом прокурорів, єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності прокурорів та ін.; прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.
Відповідно до ч. 4 ст. 36 КПК, право на подання апеляційної скарги мають незалежно від їх участі в судовому провадженні прокурори вищого рівня: Генеральний прокурор, його перший заступник та заступники, керівник обласної прокуратури, його перший заступник та заступники.
Проте, як слушно зазначила колегія суддів апеляційного суду, Кримінальний процесуальний кодекс не передбачає особливого порядку та строків оскарження прокурорами вищого рівня судових рішень у апеляційному чи касаційному порядку, а у статтях 393 та 425 цього Кодексу як суб`єкт оскарження вказується лише прокурор.
З огляду на викладене, оскільки встановлений процесуальним законом строк на апеляційне оскарження стосується сторони обвинувачення, а не конкретного прокурора, апеляційний суд не визнав поважними причинами пропущення цього строку зазначені у клопотанні першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури обставини та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність переконливих доводів щодо обставин, які унеможливлювали подання апеляційної скарги в передбачений Законом строк, й з дотриманням вимог процесуального закону відмовив у його задоволенні на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, не знайшовши поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Колегія суддів Касаційного кримінального суду погоджується з таким рішенням суду апеляційної інстанції, який належним чином умотивував свої висновки. 
Таким чином, враховуючи, що касаційна скарга не містить переконливих доводів, які викликають необхідність їх перевірки матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, колегія суддів касаційного суду вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 травня 2023 року стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                       ОСОБА_3