Постанова
Іменем  України      
 
27 вересня 2023 року
м. Київ
 
справа № 475/999/20
 
провадження № 61-6467 св 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
 
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., 
Лідовця Р. А.,
 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром»,
відповідач - ОСОБА_1 , 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2023 року у складі судді Єгорової Н. І. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Царюк Л. М., Базовкіної Т. М., Яворської Ж. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.                 Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» (далі - ТОВ «Миколаївмолпром», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення порушення права власності шляхом відновлення огорожі та асфальтового покриття.
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового об`єкта від 08 серпня 2007 року відкрите акціонерне 
товариство «Миколаївмолпром» (далі - ВАТ «Миколаївмолпром»), правонаступником якого є ТОВ «Миколаївмолпром», придбало у товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Доманівський» (далі - 
ТОВ «Торговий дім «Доманівський») комплекс будівель, який розташований 
по АДРЕСА_1 , 
та складається із головного корпуса, кам`яного за планом земельної ділянки літ. «А2», загальною площею 2 676,9 кв. м, прохідна літ. «Д1», загальною площею 36,2 кв. м, адміністративна будівля, кам`яна літ. «Ж2», загальною площею 503,1 кв. м, склад кам`яний літ. «Є1», загальною площею 340,4 кв. м, будівлі під козеїн, кам`яна літ. «Л1», загальною площею 16,6 кв. м, будівля мийки, кам`яна літ. «М1», загальною площею 249,3 кв. м. Вищевказаний комплекс належав продавцю - ТОВ «Торговий дім «Доманівський» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12 грудня 2006 року.
Разом із комплексом будівель до ТОВ «Миколаївмолпром» перейшло у власність асфальтне покриття, що знаходяться на території комплексу будівель та огорожа, яка відокремлює виробничі потужності товариства. Огорожа та асфальтне покриття є частиною придбаного комплексу будівель, так як призначені для його обслуговування.
ТОВ «Миколаївмолпром» має дозвіл для потужностей з виробництва, переробки та реалізації харчових продуктів. З метою забезпечення системи управління з безпечності харчових продуктів, виробник зобов`язаний забезпечити встановлення огорожі та облаштування території, ущільнення дверей, вентиляційних отворів, обладнання вікон захисними сітками.
Проте 23 листопада 2020 року ОСОБА_1 здійснив часткове руйнування огорожі, що відділяла належний товариству завод з виробництва молочних продуктів. Огорожа належить ТОВ «Миколаївмолпром», її руйнування порушує права товариства. Крім того, відповідачем протиправно було здійснено демонтаж частини асфальтового покриття.
З урахуванням викладеного ТОВ «Миколаївмолпром» просило суд усунути порушення прав товариства шляхом відновлення ОСОБА_1 огорожі та асфальтового покриття, розташованих за адресою: 
АДРЕСА_1 до стану, який існував до порушення.
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Миколаївмолпром» про усунення порушення права власності та перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу частини огорожі.
Зустрічна позовна заява мотивована тим, що 05 грудня 2005 року він переміг на прилюдних торгах з реалізації майна, яке належить колективному підприємству «Доманівський сирзавод» (далі - КП «Доманівський сирзавод») та придбав приміщення незакінченого будівництва котельні, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , на яке 
25 липня 2008 року ним було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно.
06 грудня 2012 року між ним та Доманівською селищною радою Миколаївської області було укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 0,1497 га, у тому числі 0,041 га під забудовою та 0,1082 га під проїздами та проходами, з кадастровим номером 4822755000:14:081:0003, строком на 49 років, цільовим призначенням земельної ділянки для обслуговування будівель та споруд (придбаного приміщення котельні).
23 листопада 2020 року він почав здійснювати роботи на орендованій земельній ділянці біля належної йому на праві власності нежитлової 
будівлі недобудованої котельні. Вказані роботи здійснювалися ним 
по АДРЕСА_3 . У ході виконання робіт було частково демонтовано огорожу, яка проходить через його земельну ділянку та здійснено демонтаж в окремих місцях асфальтового покриття на цій самій земельній ділянці з метою встановлення огорожі, яка б відділила та відгородила його земельну ділянку з будівлею від території, на якій розміщені виробничі потужності ТОВ «Миколаївмолпром».
Проте представники ТОВ «Миколаївмолпром» перешкоджають 
здійсненню відповідних робіт, вказуючи про те, що ця територія, приміщення та огорожа є власністю саме товариства. При цьому, представники 
ТОВ «Миколаївмолпром» не надали відповідних правовстановлюючих документу на підтвердження вказаних обставин.
Відповідно до кадастрового плану вищевказаної земельної ділянки, вона з одного боку, від точки А до точки Б, межує з землями державної власності, наданими в користування приватному підприємству «Веселий Роздол» (далі - ПП «Веселий Роздол»), що розташоване по АДРЕСА_2 .
По всій лінії розмежування орендованої ним земельної ділянки та земельної ділянки ПП «Веселий Роздол», безпосередньо по території земельної ділянки розміщений старий, складений з каміння паркан, який відділяє його земельну ділянку від земельної ділянки та території ПП «Веселий Роздол». Частково ним було демонтовано паркан саме на території його земельної ділянки.
Незалежно від того, кому саме належала огорожа, її наявність на його території заважає йому здійснювати користування та розпорядження належним йому майном.
Отже, дії ТОВ «Миколаївмолпром» є протиправними та такими, що перешкоджають йому у користуванні майном.
З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд усунути порушення права власності та перешкоди у користуванні майном шляхом демонтажу ТОВ «Миколаївмолпром» частини огорожі, яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 4822755000:14:081:0003, загальною довжиною 72,17 м, від точки А до точки Б, згідно з кадастровим планом земельної ділянки.
Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2021 року прийнято до спільного розгляду з позовом ТОВ «Миколаївмолпром» та об`єднано в одне провадження зустрічний позов ОСОБА_1 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 
Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2023 року у задоволенні позову ТОВ «Миколаївмолпром» та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірна огорожа, як об`єкт нерухомості, належала на праві власності КП «Доманівський сирзавод». 
При передачі у власність іншим особам об`єктів нерухомого майна у зв`язку з ліквідацією КП «Доманівський сирзавод» огорожа у перелік об`єктів продажу включена не була.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що асфальтне покриття може вважатися приналежністю головної речі, проте у випадку продажу головної речі разом із приналежністю, тоді про це вказується у договорі. Купівля-продаж об`єктів нерухомості разом із огорожею та асфальтним покриттям повинна бути відображена в письмовому договорі. Автоматично право власності на ці об`єкти не переходить.
ТОВ «Миколаївмолпром» не доведено існування у нього права власності на спірні об`єкти, а саме огорожу та асфальтне покриття, тому суд дійшов висновку про те, що права товариства діями ОСОБА_1 не порушено.
Враховуючи, що ТОВ «Миколаївмолпром» не довело своє право власності на огорожу, яка проходить через земельну ділянку, передану в оренду ОСОБА_1 , а отже, права останнього на користування придбаним об`єктом нерухомості та отриману в оренду земельну ділянку товариством не порушенні.
У випадку відсутності власника майна, питання щодо розпорядження цим майном вирішується відповідною територіальною громадою, тобто органом місцевого самоврядування.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року апеляційні скарги ТОВ «Миколаївмолпром» та ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що спірна огорожа 
не переходила у власність ТОВ «Миколаївмолпром» разом з головною річчю 
за договором купівлі-продажу від 14 листопада 2008 року, а отже, товариство 
не є власником цього майна.
ТОВ «Миколаївмолпром» посилалося на те, що разом з придбаним комплексом будівель 14 листопада 2008 року до нього перейшло право власності на асфальтне покриття, що знаходиться на території, прилеглої до комплексу будівель. Проте оскільки асфальтне покриття є верхнім шаром землі, то суд першої інстанції правильно виходив із необхідності встановлення, кому на час виникнення спірних правовідносин належала земельна ділянка, яка входила, до складу території КП «Доманівський сирзавод», так як нерухоме майно підприємства було відчужено під час процедури його банкрутства. ТОВ «Миколаївмолпром» набуло право власності на шість нежитлових споруд, що належали ТОВ «Торговий дім «Доманівський», які розташовані на земельній ділянці, площею 2,0 га, яка належить Доманівській селищній раді Миколаївської області. 
Відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, які саме розміри має земельна ділянка прилеглої території до нерухомого майна 
ТОВ «Миколаївмолпром» з асфальтовим покриттям та яку використовує 
товариство. 
ОСОБА_1 вказував про те, що пошкодження асфальтового покриття відбувалося на земельній ділянці, яка передана йому у 2012 році в оренду Доманівською селищної радою, загальною площею 0,1497 га. Крім того, колишньою територією КП «Доманівський сирзавод» користуються також інші власники, що придбали нерухоме майно унаслідок процедури ліквідації зазначеного підприємства.
Апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги товариства про те, що ТОВ «Миколаївмолпром» відповідно 
до статті 186 ЦК України з придбанням прав власності на шість будівель 
від ТОВ «Торгівельний дім Доманівський», набуло право власності на огорожу і асфальтне покриття прилеглої території, як речі призначені для обслуговування іншої (головної) речі (комплексу будівель) та пов`язані спільним призначенням, оскільки ТОВ «Миколаївмолпром» не доведено, що огорожа і асфальтне покриття території на підставі договору купівлі-продажу увійшли у комплекс саме шести будівель, які були передані за цим договором. Наданими доказами сторін не доведено розмір спірної огорожі, її місце розташування щодо переданих шести об`єктів нерухомості, розмір прилеглої території з асфальтовим покриття, її місце розташування.
Факт того, що ТОВ «Миколаївмолпром» поставило на свій балансовий облік, як основні засоби спірні кам`яну огорожу та асфальтне покриття не спростовує висновок суду про недоведеність належності цих об`єктів до комплексу нежитлових будівель, що використовуються товариством.
Оскільки ТОВ «Миколаївмолпром» не є власником кам`яної огорожі, а тому на нього не може бути покладено обов`язок щодо демонтажу цієї огорожі. Крім того, ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами, що зазначена кам`яна огорожа встановлена на земельній ділянці, яка перебуває в його користуванні за договором оренди від 06 грудня 2012 року, та порушує його права як землекористувача. У наданому ОСОБА_1 договорі оренди не зазначено, що на орендованій земельній ділянці розташована саме кам`яна огорожа. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ТОВ «Миколаївмолпром» просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов 
ТОВ «Миколаївмолпром» задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
ОСОБА_2  судові рішення не оскаржив, тому у силу вимог статті 400 ЦПК України вони у частині вирішення зустрічного позову у касаційному порядку не переглядаються. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 травня 2023 року відкрито                      касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу                  № 475/999/20 з Доманівського районного суду Миколаївської області.
У травні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2023 року справу за зазначеним позовом призначено до розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Миколаївмолпром», придбавши у ТОВ «Торговий дім «Доманівський» комплекс по виробництву молочних продуктів у власність, який складається з головної речі - це головний корпус літ. «А2», в якому здійснюється виробництво молочних продуктів та приналежні речі які призначені для обслуговування головного корпусу, а саме прохідна «Д 1», адміністративна будівля «Ж 2», склад «Є 1», будівля під козеїн «Л 1» та будівля мийки «М 1». ТОВ «Миколаївмолпром», набуло у власність також інші приналежні речі, необхідні для обслуговування головної речі, головного корпусу літ. «А2», в якому здійснюється виробництво молочних продуктів, а саме огорожа, яка відділяє територію майнового комплексу і відокремлює її від інших суб`єктів і асфальтне покриття на території заводу.
Зазначені об`єкти, огорожа та асфальтне покриття, не були вказані 
у правовстановлюючих документах, відповідно до яких 
ТОВ «Миколаївмолпром» набуло права власності на об`єкти нерухомого майна, проте вони призначені саме для обслуговування придбаного товариством нерухомого майна та використовуються ним в його господарській діяльності з виробництва молочних продуктів.
Іншу частину майна КП «Доманівський сирзавод» на підставі договору купівлі- продажу нерухомого майна від 20 червня 2013 року придбали у спільну часткову власність по 1/2 частці, кожному, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 
які є власниками і учасниками ТОВ «Миколаївмолпром».
Отже, після придбання спірного нерухомого майна ТОВ «Миколаївмолпром» та його учасниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 весь майновий комплекс, що належав Доманівському сирзаводу з 1964 року, а у подальшому 
КП «Доманівський сирзавод» перейшов у власність ТОВ «Миколаївмолпром» та його учасників, й використовується ними як єдиний майновий комплекс з переробки молока та виробництва молочних продуктів.
Отже, спірні огорожа та асфальтне покриття не можуть належати іншим особам, ніж ТОВ «Миколаївмолпром», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
20 квітня 1995 року за адресою: 
АДРЕСА_2 , було зареєстровано КП «Доманівській сирзавод», якому 14 січня 1998 року було видано державний акт на право постійного користування землею, площею 2,24 га, у межах території Доманівської селищної ради для виробничих потреб.
Згідно з договором про відчуження нерухомого майна від 10 квітня 2000 року № 1 у зв`язку з тим, що КП «Доманівській сирзавод» увійшло до складу засновників ТОВ «Торговий дім «Доманівський», КП «Доманівській сирзавод» передало, а ТОВ «Торговий дім «Доманівський» прийняло наступні приміщення: прохідний пункт, будівлі складу, головний корпус, будівля мийки, будівля під козеїн, будівля котельної (всього шість будівель), як внесок до статутного капіталу (а.с. 122, т. 1).
Відповідно до заяви директора ТОВ «Торгівельний дім Доманівській» за цим товариством було зареєстровано право власності на вищевказані шість будівель, що склало 51/100 частки у загальному майні та 15 травня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Доманівської селищної ради було видано свідоцтво про право власності на 51/100 частки комплексу будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , у цілому складаються із шести будівель (а.с. 121, 125, т. 1).
Згідно з витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 17 вересня 2004 року та від 29 листопада 2006 року власниками комплексу, розташованого по АДРЕСА_2 були КП «Доманівський сирзавод» на 49/100 частки та ТОВ «Торговий дім «Доманівський» 
на 51/100 частки. До комплексу входили: головний корпус А2, прохідна Д1, адмінбудівля Ж3, склад Є1, будівля під козеїн Л1, будівля мийки М1, будівля О1, будівля Н1, будівля П1, будівля Р1, будівля С1, будівля Т1, будівля У1, будівля Ф1, будівля Ц1, будівля Х1, гараж З1, вбиральня І1, склад Ш1, склад Ю1, сарай Я1, сховище Щ1, навіс Ч1, 1-споруда, 2-7 огорожа.
Рішенням виконавчого комітету Доманівської селищної ради Миколаївської області від 07 грудня 2006 року № 120 ТОВ «Торгівельний дім Доманівський» виділено окремою часткою 51/100 частки, що складалася із шести будівель: 
А-2 головний корпус; Д-1 прохідна; Ж-2 адміністративна будівля; Є-1 склад; 
Л-1 будівля під козеїн; М-1 будівля мийки та присвоєно адреса: 
АДРЕСА_1 та вирішено на ці будівлі оформити право приватної власності (а.с. 116, т. 1).
12 грудня 2006 року на підставі зазначеного рішення селищної ради 
ТОВ «Торгівельний дім Доманівській» видано свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно (а.с. 115, т. 1).
Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25 лютого 2008 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду 
від 30 вересня 2008 року, у справі № 5/769/07 заяву ліквідатора 
ТОВ «Торгівельний дім Доманівській» задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового об`єкту по 
АДРЕСА_1 від 08 серпня 2007 року, укладений між ТОВ «Торгівельний дім Доманівській» та ВАТ «Миколаївмолпром». При розгляді справи № 5/769/07 судом установлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 08 серпня 2007 року боржник - ТОВ «Торгівельний дім Доманівській» передало у власність ВАТ «Миколаївмолпром» немайновий комплекс по АДРЕСА_1 (а.с. 148-150, т. 1).
Постановою Вищого господарського суду України від 11 лютого 2009 року 
у справі № 5/769/07 касаційні скарги ВАТ «Миколаївмолпром», акціонерного комерційного інвестиційного банку «УкрСиббанк» задоволено частково, скасовано ухвалу господарського суду Миколаївської області від 25 лютого 2008 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду 
від 30 вересня 2008 року, справу у частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового об`єкту від 08 серпня 2007 року передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 09 червня 2009 року 
у справі № 5/769/07 у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ «Торгівельний дім Доманівській» відмовлено (а.с. 151-154, т. 1).
14 листопада 2008 року за договором купівлі-продажу нежитлового об`єкта ТОВ «Торгівельний дім Доманівський» в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_5 передало у власність ВАТ «Миколаївмолпром» комплекс будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається із: головного корпусу кам`яного за планом земельної ділянки, позначеного 
літ. А2; прохідної кам`яної - літ. Д1; адміністративної будівлі кам`яної - літ. Ж2; складу кам`яного - літ. Є1; будівлі під козеїн кам`яної - літ. Л1; мийки 
кам`яної - літ. М-1. Вказаний комплекс належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Доманівської селищної ради Доманівського району Миколаївської області 12 грудня 2006 року. Цей комплекс розміщений на земельній ділянці, площею 2,0 га, Доманівської селищної ради Миколаївської області. Договір посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сазоновою М. Б. та зареєстровано право власності у державному реєстрі (а.с. 155, 157, 158, т. 1).
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 серпня 2012 року № 91 на приватне акціонерне товариство «Миколаївмолпром» 
є власником комплексу, розташованого у АДРЕСА_1 , який складається: із головного корпусу А 2, прохідної Д 1, адміністративної будівлі Ж 2, складу Є 1, будівлі під козеїн Л 1 та будівлі мийки М 1.
Згідно з витягом про державну реєстрацію прав комунального підприємства Вознесенського міського бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності на комплекс, розташований по АДРЕСА_2 КП «Доманівський сирзавод» на підставі свідоцтва про право власності від 15 серпня 2012 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Доманівської селищної ради.
Право власності КП «Доманівський сирзавод» на комплекс, розташований по АДРЕСА_2 , підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Доманівської селищної ради Доманівського району Миколаївської області 13 червня 2012 року № 61.
Згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна від 20 червня 2013 року КП «Доманівський сирзавод» передало у спільну часткову власність 
по 1/2 частці, кожному, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 комплекс, розташований по АДРЕСА_2 . Комплекс складається із: гараж-літ. З-1, нежитлова будівля літ. К-1, нежитлова будівля літ. Ц-1, нежитлова будівля літ. У-1, нежитлова будівля літ. Х-1, нежитлова будівля 
літ. Ч-1, склад літ. Ш-1, нежитлова будівля літ. Щ-1, нежитлова будівля літ. Ф-1. Комплекс розташований на земельній ділянці, площею 2,24 га, кадастровий номер 4822755000:14:081:0002, на земельну ділянку документів, що підтверджують право власності не зареєстровано.
Щодо переходу прав власності на нерухома майно до ОСОБА_6 
02 грудня 2005 року Миколаївською філією спеціалізованого державного підприємства «Укрспец`юст» проведено прилюдні торги по реалізації арештованого майна, що належить КП «Доманівській сирзавод», зокрема, лотом виступало приміщення незакінченого будівництва котельні за адресою АДРЕСА_2 . Відповідно до протоколу цих торгів 
№ 5150139/1421 та акту проведення прилюдних торгів від 20 грудня 2005 року їх переможцем визнано ОСОБА_6 (а.с. 60, 61, т. 1).
Рішенням виконавчого комітету Доманівської селищної ради Миколаївської області від 21 травня 2008 року № 82 вирішено оформити право власності на нежитлову будівлю котельні, розташовану по 
АДРЕСА_2 за ОСОБА_6 (а.с. 62, т. 1).
25 липня 2008 року ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право власності на зазначене нерухоме майно (а.с. 68, т. 1), а 10 квітня 2019 року рішенням виконавчого комітету Доманівської селищної ради Миколаївської області № 25 змінено адресу нежитлового приміщення з АДРЕСА_4 (а.с. 86, т. 1).
03 липня 2012 року рішенням сесії Доманівської селищної ради № 24 ОСОБА_6 надано дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельною ділянки, площею 1 497 кв. м, в дострокову оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (обслуговування будівлі) із земель сільськогосподарського призначення населеного пункту АДРЕСА_3 у межах території Доманівської селищної ради Доманівського району Миколаївської області. Рішенням Доманівської селищної ради від 04 грудня 2012 року затверджено проєкт землеустрою та на підставі цього рішення 
укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 4822755000:14:081:0003) від 06 грудня 2012 року між Доманівською селищною радою та ОСОБА_1 (а.с. 73-83, т. 1).
Відповідно до довідки відділу у Доманівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 08 грудня 2020 року орендована земельна ділянка межує із землями комунальної власності, наданими в оренду приватному підприємству «Веселий Роздол» та землями комунальної власності, не наданими у власність або користування (а.с. 90, т. 1).
 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Надаючи правову оцінку встановленим судами обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог                               і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга            статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Приналежні речі, які призначені для обслуговування належного сторонам нерухомого майна, у силу статей 186, 190, 316 ЦК України не є окремими об`єктами права власності, а лише слідують за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, співвласники нерухомого майна набувають речові права на приналежності пропорційно належним їм часткам відповідної головної речі, а окреме погодження порядку володіння та користування приналежностями здійснюється за взаємною згодою співвласників. Відсутність окремої домовленості співвласників щодо порядку користування приналежностями не нівелює набуте одночасно з придбанням головної речі речове право на них у відповідних частках, а отже, не порушує права власності співвласників нерухомості.
Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 910/8903/16, від 17 червня 2020 року 
у справі № 910/12712/19, від 11 серпня 2021 року у справі № 914/1049/18.
Суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, дійшли обґрунтованого висновку про те, що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження набуття ТОВ «Миколаївмолпром» 
разом з головною річчюза договором купівлі-продажу від 14 листопада 
2008 року спірної огорожі, тому відсутні правові підстави для задоволення вимог у частині усунення порушення прав товариства шляхом відновлення ОСОБА_1 огорожі. 
Верховий Суд погоджується з висновком судів про те, що 
ТОВ «Миколаївмолпром» відповідними доказами не підтверджено, 
які саме розміри має земельна ділянка прилеглої території до належного 
товариству нерухомого майна з асфальтовим покриттям, оскільки 
ТОВ «Миколаївмолпром» набуло право власності на шість нежитлових споруд, що належали ТОВ «Торговий дім «Доманівський», які розташовані на земельній ділянці, площею 2,0 га, що перебуває у власності Доманівської селищної ради Миколаївської області, тобто це земельна ділянка, на якій розташовано належне товариству нерухоме майно.
Доводи касаційної скарги про те, що ТОВ «Миколаївмолпром» відповідно до статті 186 ЦК України з придбанням прав власності на шість спірних будівель також набуло право власності на огорожу і асфальтне покриття прилеглої території, як речі призначені для обслуговування іншої (головної) речі (комплексу будівель) і пов`язані спільним призначенням, на увагу не заслуговують, оскільки ТОВ «Миколаївмолпром» не доведено, що огорожа та асфальтне покриття за договором купівлі-продажу увійшли у комплекс саме шести будівель, які були передані товариству за цим договором. 
Посилання касаційної скарги на те, що після придбання спірного нерухомого майна ТОВ «Миколаївмолпром» та його учасниками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 весь майновий комплекс, що належав Доманівському сирзаводу з 1964 року, а у подальшому КП «Доманівський сирзавод» перейшов у власність ТОВ «Миколаївмолпром» та його учасників, й використовується ними, як єдиний майновий комплекс з переробки молока та виробництва молочних продуктів, на увагу не заслуговують, оскільки 
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не були залучені до участі у цій справи, вимоги не заявляли та не підтвердили належними доказами порушення їх прав. 
Факт того, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є учасниками та засновниками 
ТОВ «Миколаївмолпром» не свідчить про те, що товариству у встановленому законом порядку надано право представляти їх інтереси щодо спірного нерухомого майна. 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення у частини вирішення позову ТОВ «Миколаївмолпром» - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Щодо судових витрат
Згідно із частинами першою, сьомою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до положення підпункту в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України резолютивна частина постанови суду касаційної інстанції складається, зокрема, із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» залишити без задоволення.
Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2023 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 квітня 
2023 року у частині вирішення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» до  ОСОБА_1 про усунення порушення права власності шляхом відновлення огорожі та асфальтового покриттязалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
                                                                                                            Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Г. В. Коломієць
 
                                                                                                            Р. А. Лідовець