Справа № 344/9354/23 
Провадження № 33/4808/622/23 
Категорія ст.124  КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б. 
Суддя-доповідач Кукурудз 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз Б.І., з участю захисника Піварчука М.І. в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Піварчука М.І. на постанову Івано-Франківського міського суду Івано – Франківської області від 08.08.2023  року,-
                                                     в с т а н о в и в:
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 серпня 2023 року закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене  ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1   у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
За постановою суду, ОСОБА_1 06 січня 2023 року о 10 год. 07 хв.  в с. Хриплин, по вул. Автолимашівська, Івано-Франківської міської ради, керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ"  д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони  с. Черніїв  в напрямку вул. Юності м. Івано-Франківську, на заокругленій ділянці дороги, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з транспортним засобом марки "Mersedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п.п. 2.3б), 1.4..10.1.,12.3., 13.1.. ПДР України, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.  
В поданій апеляційній скарзі захисник Піварчук М.І. вважає, що постанова суду є незаконною, прийнята без повного,  всебічного та об`єктивного вивчення обставин справи.
Зазначає, що  суд неповно та необ`єктивно з`ясував всі обставини справи та не врахував, що в діях ОСОБА_3 відсутні ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, та безпідставно закрив на підставі ст.38 КУпАП.
Просить апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду скасувати,  прийняти нову постанову, якою задовольнити клопотання про проведення повторних експертиз. 
Заслухавши учасників процесу, перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга  не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції вірно виходив із того, що згідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Як вбачається із матеріалів справи, правопорушник ОСОБА_1 вчинив дії, відповідальність за які, передбачена ст. 124 КУпАП, та мали місце 06 січня 2023 року. Таким чином на час розгляду справи судом першої інстанції закінчилися визначені ч.2 ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення з причин, не залежних від суду, у зв`язку із чим суд вірно закрив провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки визначення на законодавчому рівні у ст. 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто, з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП, необхідно враховувати положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 19 Конституції України, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.
Разом з тим, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не містить положень щодо обов`язку суду встановлювати обставини вчинення адміністративного правопорушення та наявність або відсутність  вини особи  у разі спливу всіх строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Тлумачення вказаної норми дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.
Крім того, згідно узагальненого науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017 року, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 38 КУпАП вина особи не встановлюється. Вказаний висновок обґрунтовано тим, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття їх в одній постанові свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції. За правилами ст. 284 КУпАП, рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року вказано, що у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність чи відсутність  вини особи не вирішується.
Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду першої інстанції - без змін.
При цьому апеляційний суд зазначає, що закриття провадження у справі підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не позбавляє учасників ДТП можливості звернутися за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття провадження у справі підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП є нереабілітуючою ознакою, інакше провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягало закриттю за п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .
Керуючись ст.294 КУпАП,-    
                                                  п о с т а н о в и в: 
Апеляційну скаргу захисника Піварчука М.І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову  Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області  від 08.08.2023  року відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП - залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.
Суддя Івано-Франківського 
апеляційного суду                                                                                        Б.І. Кукурудз