ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

            27 липня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/6269/22	

Головуючий суддя І інстанції – Бойченко Ю.П.

          Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                               суддів:  Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.03.2023 року в адміністративній справі №280/6269/22 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила: 
- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про перерахунок призначеного позивачу щомісячного довічного утримання судді в частині розрахунку 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;
- визнати незаконним та скасувати рішення ГУ ПФУ України в Запорізькій області від 09.09.2022 №923300176639 в частині перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі рішення суду від 10.01.2022 №280/11177/21 в частині визначення 50% суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язати ГУ ПФУ України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідок ТУ ДСА України в Запорізькій області від 17.03.2020 №08-02/1014 та від 26.01.2021 № 08-02/145 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 58% суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів», починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 17.03.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1  було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області від 09.09.2022 №923300176639 про перерахунок пенсії в частині визначення стажу ОСОБА_1 на посаді судді та в частині визначення 50% суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та час роботи на посадах прокурорів і слідчих з 06.09.1994 по 02.12.2002.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 17.03.2020 №08-02/1014 та від 26.01.2021 № 08-02/145 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 58% суддівської винагороди, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням раніше проведених виплат.
У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.03.2023 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідача зазначив, що зарахування до періодів роботи позивача на посаді прокурора та половини строку навчання у вищому навчальному закладі до стажу судді суперечить приписам ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а відповідно і відсотковий рівень суддівської винагороди визначено правильно.
ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як було встановлено судом першої інстанції, Указом Президента України від 11.11.2002 №1001/2002 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя строком на п`ять років.
Постановою Верховної Ради України від 10.04.2008 №261-VI ОСОБА_1 обрана на посаду судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя безстроково.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 12.12.2017 №4010/0/15-17 позивача звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначеного з 05.01.2018.
Як вбачається з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи ОСОБА_1 станом на 18.12.2017 становить 24 роки 07 місяців 28 днів.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.03.2018 у справі №808/559/18, яке набрало законної сили 24.04.2018, позовні вимоги ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково та, крім іншого, зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ст.137, п.25,34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.43 Закону України «Про статус суддів», у розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 19 грудня 2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В подальшому, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2022 у справі №280/11177/21, яке набрало законної сили 16.08.2022, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено та, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 17.03.2020 за №08-02/1014 та від 26.01.2021 за №08-02/145 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 з урахуванням фактично виплачених сум.
Позивач звернулася до відповідача із заявою щодо порядку обчислення її щомісячного довічного грошового утримання, у відповідь на яку листом від 21.10.2022 №11483-10514/Б-02/8-0800/22, із посиланням на ч. 3 ст. 142 Закону № 1402 повідомлено, що перерахунок щомісячного грошового утримання здійснено з урахуванням стажу роботи безпосередньо суддею, у розмірі 50%.
Не погодившись з обґрунтованістю наведеного розрахунку, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи ОСОБА_1 станом на 18.12.2017 становить 24 роки 07 місяців 28 днів, а також те, що рішеннями суду, які набрали законної сили, встановлено, що стаж роботи позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає повних 24 роки, відсоткове значення її суддівської винагороди має складати 58%.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. 
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 
За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Згідно ч.1 ст.137  Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Відповідно до п. 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Так, на час призначення позивача  на посаду судді діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ, відповідно до ч.4 ст.43 якого (в редакції, що діяла на день призначення позивача на посаду судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується також робота на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. 
Відповідно до ст.56 Закону України «Про прокуратуру», що діяв на час роботи позивача в органах прокуратури, під поняттям «прокурор» слід розуміти, в тому числі, «старші помічники і помічники прокурора».
Також, відповідно до абзацу 3 пункту 1 Указу Президента України № 584 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
З зазначених правових норм вбачається, що законодавством, яке діяло на момент призначення позивача на посаду судді, передбачалось право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці час роботи на прокурорських посадах слідчого та половина періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач навчалась у вищому юридичному навчальному закладі – Українській юридичній академії з 1990 року – на заочній формі навчання, а з 01.09.1992 року переведена на денну форму навчання, і закінчила вказаний вищий навчальний заклад 31.05.1995 року.
Також, позивач має наступний страховий стаж:
- з 05.12.1994 року позивач була зарахована у штат прокуратури стажистом на вакантній посаді старшого помічника Куйбишевського міжрайпрокурора;
- з 26.06.1995 року переведена для подальшого стажування в прокуратуру Хортицького району м. Запоріжжя на вакантну посаду помічника прокурора Хортицького району м. Запоріжжя;
- з 21.07.1995 року призначена на посаду помічника прокурора Хортицького району м. Запоріжжя;
- з 29.01.1998 року призначена на посаду старшого помічника прокурора Хортицького району м.Запоріжжя;
- 02.12.2002 року звільнена з органів прокуратури у зв`язку з призначенням суддею Хортицького районного суду м. Запоріжжя.
Крім того, рішеннями Запорізького окружного адміністративного суду від 22.03.2018 у справі №808/559/18 та від 10.01.2022 у справі №280/11177/21, які набрали законної сили, встановлено, що стаж роботи позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає повних 24 роки (з урахуванням половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та часу роботи на посадах прокурорів).
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на наведені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що стаж роботи позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає повних 24 роки, а тому відсоткове значення її суддівської винагороди має складати 58% (50 % за 20 років роботи+4 роки понаднормово, помножені на 2 відсотки за кожен рік).
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.03.2023 року в адміністративній справі №280/6269/22 – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав та в порядку, передбаченому ст. ст. 328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко