КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
  
Апеляційне провадження                                                                                                                                                                  
№ 22-ц/824/10765/2023                                                                   
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

01 серпня 2023 року                                                                       місто Київ
                                                                                                справа №755/9866/22                              
  
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                     суддів: Гаращенка Д.Р., Желепи О.В.,
                   
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Коваленко І.В., повний текст рішення складено 28 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -
     
                                                  В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні 2022 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду міста Києваз позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь:
3390 грн. - майнової шкоди;
3100 грн. - витрати за проведення експертом огляду об`єктата складання звіту;
7500 грн. - витрат на правову допомогу.
В мотивування вимог посилався на те, що йому на праві власності належить квартира за адресою:  АДРЕСА_1 .
Вказував, що 18 травня 2021 року в його квартирі відбулося залиття. 
Зазначав, що згідно акту, складеного працівниками ЖЕД-411 його квартира була залита з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , причиною залиття є протікання прокладки випуску води із пральної машини в квартирі  
АДРЕСА_3 належить на праві власності відповідачу.
Згідно Звіту від 06 грудня 2021 року розмір матеріального збитку, який завданий ОСОБА_2 у результаті залиття квартири  АДРЕСА_4 становить 3390 грн.
Посилався на те, що відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду не бажає.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 3390 грн., витрати пов`язані із замовленням та проведенням розрахунку вартості матеріальної шкоди в розмірі 3100 грн., судовий збір в розмірі 992,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7500 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, який у задоволенні позову відмовити.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що в день залиття квартири позивача, вона знаходилась за межами міста Києва. По телефону позивач повідомив її, що з її квартири сталося залиття його квартири. В той же день вона приїхала в місто Київ та будь яких слідів залиття зі своєї квартири не було. Запрошувала позивача, але той відмовився відвідати її квартиру.
Вказувала, що з показань свідка, інженера ЖЕД-411 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва»         ОСОБА_3 вбачається, що протягом десяти днів з моменту реєстрації в ЖЕД-411, заяви від мешканця квартири про залиття, комісією не було порушено 10-ти денний строк обстеження залитої квартири. В той день в квартиру вище поверхом №50 вони не потрапили, відомості в акт про причину залиття вносились на підставі запису диспетчерської служби, в якій зазначено, що її квартиру пізніше обстежував сантехнік, та встановив причину залиття. Однак в акті відсутня інформація, яким чином було встановлено, що залиття сталося через пральну машину та посадова особа, яка виявила дану причину.
Зазначала, що акт по факту залиття квартири АДРЕСА_5 , яка належить позивачу, від 25 серпня 2021 року, складено членами комісії житлово-експлуатаційної дільниці-411 формально, а причина залиття є вигаданою.
Вважає, що акт від 25 серпня 2021 року складено з порушенням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року №927/11207.
29 червня 2023 року від представника позивача до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказував на те, що скарга є необґрунтованою, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення. 
У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2  є власником квартири за адресою:   АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Квартира АДРЕСА_6 належить відповідачу ОСОБА_1 
18 травня 2021 року відбулося залиття квартири позивача.
Комісією у складі працівників ЖЕД №411: інженера ОСОБА_3 , інженера Дегтяр Ж.Г. , майстра з ремонтних робіт Фесак Ю.І. було складено акт від 25 серпня 2021 року про те, що квартира   АДРЕСА_4 була залита з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 .
У вказаному акті зазначено, що при обстеженні, яке відбулося 25 серпня 2021 року встановлено, що в квартирі АДРЕСА_5 постраждали: ванні кімната, туалет, коридор, кухня. 
в ванній кімнаті: - на стелі руда пляма (0,2 кв.м) - вид оздоблення водоемульсійне фарбування; 
в коридорі: - на стелі руда пляма (0,3 кв.м) - вид оздоблення водоемульсійне фарбування; 
в туалеті: - на стелі руда пляма (1 кв.м) - вид оздоблення водоемульсійне фарбування;
на кухні: - на стелі руда пляма (0,2 кв.м) та відлущення шпаклівки (0,2 кв.м) - вид оздоблення водоемульсійне фарбування.
За висновками комісії: причиною залиття квартири АДРЕСА_5 є протікання прокладки випуску води із пральної машини в квартирі АДРЕСА_2 .
Згідно Звіту про оцінку розміру матеріального збитку завданого квартирі  АДРЕСА_4 , складеного оцінювачем TOB«АЕЛЄКОН»  Закір`яновою В.В. від 06 грудня 2021 року розмір матеріального збитку, без урахування фізичного зносу, становить 3390 грн.
Відповідно до акту приймання-передачі робіт з незалежної експертизи від 09 грудня 2021 року та квитанції від 25 листопада 2021 року позивачем  сплачено за послуги з проведення експертної оцінки 3000 грн. 
Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві на позовну заяву, який було подано до суду першої інстанції вказувала на те, що вона не могла здійснити залиття квартири, оскільки почала проживати в квартирі лише з лютого 2022 року, а з 2018 року по 2022 роки в квартирі взагалі ніхто не проживав, оскільки там проводились ремонтні роботи. З початку травня 2021 року знаходилась за межами міста Києва. Зазначала, що 18 травня 2021 року їй на мобільний зателефонував позивач та повідомив, що вона залила його квартиру. На її прохання сусідка ОСОБА_6 , у якої знаходились ключі, обстежила її квартиру. До того ж, у той же день вона теж приїхала до Києва, але при обстеженні квартири слідів протікання води в квартирі не виявила. Протягом тижня вона знаходилась в квартирі, очікуючи представників житлово-експлуатаційної дільниці з метою обстеження квартири, однак ніхто не прийшов. Вважає, що складений працівниками ЖЕД акт від 25 серпня 2021 року не містить всю необхідну інформацію, яка дозволяє визначити характер залиття, завдану матеріальну шкоду. 
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно з ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.  Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує.  Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Відповідно до ч.1 ст.10 ЖК України  громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.
Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому  будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством.
Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24 січня 2006 року №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.
Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч.2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Так, відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.  
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір.
Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Факт залиття належної позивачу квартири з вини відповідача та розмір завданої шкоди підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: актом про залиття від 25 серпня 2021 року, Звітом про оцінку розміру матеріального збитку завданого квартирі  АДРЕСА_4 , складеного оцінювачем TOB «АЕЛЄКОН»  Закір`яновою В.В. від 06 грудня 2021 року.
Відповідачем не спростовано презумпцію її вини у заподіянні шкоди майну позивача та не надано доказів того, що шкода була спричинена саме не з її вини.
Доводи апеляційної скарги про те, що вина відповідача у заподіянні шкоди відсутня та що в акті ЖЕД №411 від 25 серпня 2021 року відсутня інформація, яким чином було встановлено, що залиття сталося через пральну машину та посадова особа, яка виявила дану причину відхиляються апеляційним судом як недоведені, оскільки у акті ЖЕД №411 від 25 серпня 2021 року зазначено, що причиною залиття квартири АДРЕСА_5 є протікання прокладки випуску води із пральної машини в квартирі АДРЕСА_2 .
При цьому, в суді першої інстанції в якості свідка була допитана інженер ЖЕД №411 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» ОСОБА_3 , яка підписувала акт про залиття від 25 серпня 2021 року та яка пояснила, що протягом десяти днів з моменту реєстрації в ЖЕД заяви від мешканця квартири про залиття, вона у складі комісії трьох чоловік: майстер технічної дільниці і два інженери, повинні відвідати квартиру заявника. В першу чергу вони оглядають квартиру заявника і, встановивши факт залиття, з метою встановлення його причин, вживають заходів щодо перевірки квартири, розташованої поверхом вище, над квартирою заявника. Якщо в цей день доступ до такої квартири обмежений, вони перевіряють в аварійній службі, пишуть приписи або розшукують таких мешканців через органи поліції. Свідок підтвердила, що вона була присутньою під час обстеження квартири  АДРЕСА_4 у зв`язкуз надходженням заявки від власника квартири про залиття. Пам`ятає, що у той день у квартиру АДРЕСА_2 , розташовану поверхом вище, вони не попали. Відомості в акт про причину залиття вносились на підставі запису диспетчерської служби, тобто за результатами огляду квартири АДРЕСА_2  сантехніком, який приходив пізніше і зміг оглянути вказану квартиру. Зазначила, що вся викладена в акті інформація відповідає дійсності, вважала, що причину залиття було встановлено. 
А відтак, посилання в апеляційній скарзі на те, що акт по факту залиття квартири АДРЕСА_5 від 25 серпня 2021 року, складено членами комісії житлово-експлуатаційної дільниці-411 формально, а причина залиття є вигаданою спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Встановивши, що ОСОБА_2 довів завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що завдані позивачу збитки викликані залиттям квартири підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 у розмірі 3390 грн. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що акт від 25 серпня 2021 року складено з порушенням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року №927/11207 колегія суддів вважає зазначити наступне.
Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального  господарства від 17 травня 2005 №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.
Згідно Додатку №4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Як вбачається з акту про залиття від 25 серпня 2021 року він за формою та змістом відповідає вимогам вказаного Додатку №4, у ному відображено: місце залиття, конкретні пошкодження квартири, висновки та причини залиття.
Доказів того, що залиття  належної  позивачу квартири, відбулося з вини інших осіб та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідача, останньою суду не надано. Будь-яких доказів на спростування зазначених у актівідомостей про події залиття, причини та обсяги пошкоджень апелянт не надала.
При цьому, обов'язкового складення акту безпосередньо у момент залиття Правила не вимагають. 
При цьому слід зазначити, що акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події.
Таким чином, відповідач не спростувала доказами відсутність своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири позивача не заявила та не надала інших доказів на підтвердження її заперечень, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.
За проведення незалежної оцінки вартості майнової шкоди було сплачено ТОВ «АЕЛЄКОН» 3100 грн., що підтверджується квитанцією від 25 листопада 2021 року.
А відтак, вказані витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Колегія суддів погоджується також з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у розмірі 7500 грн., оскільки вони підтверджені належними доказами.
Апеляційна скарга відповідача не містить доводів щодо стягнення суми правової допомоги у розмірі 7500 грн.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для задоволення позовних вимог є законними і обґрунтованими, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно  дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
                                                  П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
                                                  
Головуючий:
 
Судді: