ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 617/1408/20  Номер провадження 22-ц/814/1837/23	Головуючий у 1-й інстанції Подмарков  Ю.М.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області та Старосалтівської селищної ради Чугуївського району Харківської області на заочне рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 18 лютого 2021 року (час ухвалення судового рішення не зазначений; дата виготовлення повного текста судового рішення – 23 лютого 2021 року) у справі за позовом адвоката Жовновача Антона Миколайовича, представника ОСОБА_1 , до Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» про витребування безпідставно набутого майна, визнання права власності на нерухоме майно,
третя особа: ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція",
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У серпні 2020 року адвокат Жовновач А.М., представник ОСОБА_1 , звернувся до суду із вказаним позовом, після уточнення вимог остаточно просив:
витребувати у ДП "Вовчанське лісове господарство" земельну ділянку, площею 0,0946 га, кадастровий номер 6321655800:01:005:0123 на користь  ОСОБА_1 ;
визнати за  ОСОБА_1  право власності на земельну ділянку площею 0,0946 га, кадастровий номер 6321655800:01:005:0123, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, адреса: Харківська область, Вовчанський район, Старосалтівська селищна рада, за межами населених пунктів.
Заявлені вимоги мотивовані тим, що  ОСОБА_1  є власником земельної ділянки площею 0,0946 га, кадастровий номер 6321655800:01:005:0123, цільове призначення: для індивідуального дачного будівництва, що розташована на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, за межами населених пунктів, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.12.2014, укладеного між  ОСОБА_1  та ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. зареєстровано в реєстрі за № 3160.
Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 10.11.2016 у справі № 617/888/15-ц:
визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 21.11.2012 № 660 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для індивідуального дачного будівництва" в частині надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва; 
визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 19.07.2013 № 174 "Про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність 88 громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області" в частині передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки (кадастровий номер 6321655800:01:005:0123), загальною площею 0,0946 га., вартістю 194 516 грн, для індивідуального дачного будівництва; 
визнано недійсним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке внесено державним реєстратором реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції на земельну ділянку з кадастровим номером 6321655800:01:005:0123 від 08.08.2013 № 4839515 та від 09.12.2014 № 17851487; 
зобов`язано  ОСОБА_1  передати, а ДП "Вовчанське лісове господарство" прийняти земельну ділянку, площею 0,0946 га (кадастровий номер 6321655800:01:005:0123), про що скласти акт прийому-передачі.
Підставою для задоволення позовних вимог послугували дані про наявне право власності держлісгоспу згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування земель Старосалтівського лісництва ДП "Вовчанське лісове господарство" (квартал 103), які згідно пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, підтверджують право постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення.
Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 10.11.2016 у справі № 617/888/15-ц виконано в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке внесено державним реєстратором реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції на земельну ділянку з кадастровим номером 6321655800:01:005:0123 від 08.08.2013 № 4839515 та від 09.12.2014 № 17851487; в частині передачі земельної ділянки на користь ДП "Вовчанське лісове господарство" за актом прийому-передачі. На день звернення з даним позовом до суду Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містить відомостей про власника земельної ділянки.
Разом з тим, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.08.2017 та постановою Верховного суду від 12.12.2018, по справі № 635/5773/16-ц за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Державного підприємства "Харківська державна лісовпорядна експедиція", Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" про визнання частково недійсними планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування та про зобов`язання внести зміни до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування - визнано частково недійсними планово-картографічні матеріали лісовпорядкування лісовпорядкувального планшету № 7 кварталу № 103 Старосалтівського лісництва Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство", розробленого Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням "Харківська державна лісовпорядна експедиція" у 2001 та 2010 роках; зобов`язано Державне підприємство "Харківська державна лісовпорядна експедиція" в порядку поточного лісовпорядкування внести зміни до планшету лісовпорядкування № 7 планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2010 року щодо земель, які надані в постійне користування Державному підприємству "Вовчанське лісове господарство", виключивши із кварталу № 103 Старосалтівського лісництва земельні ділянки, що вилучені для розташування баз відпочинку «Сосновий бір» (площею 1,29 га), "Залив" (площею 3,1 га) та "Сосновий бір ЗЕМІ-1" (площею 1,0 га), у відповідності з координатами зовнішніх меж вказаних земельних ділянок, встановлених у Технічних звітах, що складені Товариством з обмеженою відповідальністю "Аг Ріелті".
Рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017 по справі № 635/5773/16-ц виконано ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" згідно листа № 372 від 26.09.2017.
Оскільки підстава, яка послугувала для витребування спірної земельної ділянки на користь ДП "Вовчанське лісове господарство" була припинена рішенням суду у справі № 635/5773/16-ц, то обов`язок ОСОБА_1 з передачі земельної ділянки ДП "Вовчанське лісове господарство" є припиненим в силу статті 607 Цивільного кодексу України і земельна ділянка з кадастровим номером 6321655800:01:005:0123 повинна бути повернута її законному власнику, яким є ОСОБА_1 ..
Задля ефективного захисту порушеного права власності позивача на земельну ділянку, з метою забезпечення можливості поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо власника майна, земельної ділянки з кадастровим номером 6321655800:01:005:0123, ОСОБА_1 має право вимагати захисту свого права власності у такий спосіб захисту цивільного права, як визнання права власності.

Заочним рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 18 лютого 2021 року позовну заяву адвоката Жовновача А.М. в інтересах ОСОБА_1 до Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство", третя особа: Державне підприємство "Харківська державна лісовпорядна експедиція" про витребування безпідставно набутого майна та про визнання права власності на нерухоме майно задоволено.
Витребувано у ДП "Вовчанське лісове господарство" земельну ділянку, площею 0,0946 га, кадастровий номер 6321655800:01:005:0123 на користь ОСОБА_1 ..
Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0946 га, кадастровий номер 6321655800:01:005:0123, цільове призначення: для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: Харківська область, Вовчанський район, Старосалтівська селищна рада, за межами населених пунктів.

Керівник Куп`янської окружної прокуратури Харківської області який діє в інтересах держави в особі Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області та Старосалтівської селищної ради Чугуївського району Харківської області в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом вимог матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що на момент розгляду справи право власності на земельну ділянку  ОСОБА_1 скасовано на підставі рішення суду, тому спірна земельна була повернута у власність держави. 
Набуттю права власності на земельну ділянку державної чи комунальної власності передує волевиявлення її власника, яке реалізується шляхом прийняття уповноваженим органом рішення про передачу у власність земельної ділянки, за умови дотримання особою, яка виявила бажання її одержати, визначеної законодавством процедури. Право здійснювати розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передавати їх у власність або користування фізичним чи юридичним особам, належить до виключні компетенції органу місцевого самоврядування та не може бути делеговано суду (постанова Верховного Суду від 22.10.2020 у справі № 927/409/19). 
На час ухвалення судом рішення право розпорядження земельними ділянками за межами населених пунктів належало районній державній адміністрації. ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин від 28.04.2021 № 1423 ІХ, розділ Х Перехідних положень ЗК доповнено п.24, відповідно до якого до комунальної власності територіальних громад відносяться всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. 
Таким чином, суд не встановив належного власника земельної ділянки, не вирішив питання про його залучення до участі у справі в якості відповідача та фактично перебрав на себе повноваження відповідних уповноважених органів, не з`ясувавши наявність спору про право, не встановивши чи не буде визнання права власності на спірну земельну ділянку порушувати права інших осіб. Під час розгляду справи у суді першої інстанції не вирішувалось питання щодо залучення до розгляду справи власника (розпорядника) спірної земельної ділянки.
Тому позовні вимоги  ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку не підлягають задоволенню.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд. 
Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 08.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

У відзиві адвокат Жовновач А.М., представник ОСОБА_1 , посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги, просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою на підставі п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України, а у разі продовження розгляду справи апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Наголошує, що позивач не набув права власності на підставі ст.392 ЦК України, як про це вказує прокурор у апеляційній скарзі, а згідно ст.1212 цього Кодексу повертає собі безпідставно витребуване у нього майно.
Зазначає, що апеляційна скарга не містить будь-яких документальних доказів виникнення речових прав на спірне майно у Чугуївської РДА Харківської області та Старосалтівської селищної ради. Звертає увагу, що прокурор визначає їх статус як треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, що, на думку позивача, само по собі є підтвердженням безпідставності апеляційної скарги. 
Просить врахувати позицію Старосалтівської селищної ради сформовану у листі прокурору від 13.01.2022 вих. №55/10-01-08, за змістом якого селищна рада повідомляє про відсутність порушеного права територіальної громади; а також, що виниклі між ОСОБА_1 та ДП «Вовчанське лісове господарство» повинні регулюватися положеннями ст.1212 ЦК України.

05 липня 2023 року адвокат Жовновач А.М., представник ОСОБА_1 , подав апеляційному суду 1клопотання/заяву про відкладення судового засідання, посилаючись на свою зайнятість в іншій справі.
Оцінюючи розгляду справи без участі представника позивача, апеляційний суд враховує висновки, викладені у постанові ВС від 01 жовтня 2020 року (справа № 361/8331/18), а саме:
«Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. 
Виходячи з доводів касаційної скарги, причиною неявки до суду апеляційної інстанції представника відповідача є надання переваги участі у розгляді іншої справи.
Отже, оскільки поважність причин неявки представника відповідача судом апеляційної інстанції не встановлена, заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), розгляд апеляційним судом справи у відсутності відповідача та його представника не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.»
Апеляційним судом встановлено, що наявні у справі докази дозволяють переглянути рішення суду першої інстанції за відсутності учасників справи; представник позивача виклав доводи своїх заперечень у відзиві на апеляційну скаргу, які не містять обґрунтованих вимог про необхідність дослідження нових обставин чи доказів у зв`язку із поданою прокурором апеляційною скаргою; представник позивача надав перевагу участі у розгляді іншої справи, отже відсутні підстави для відкладення судового засідання. 

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення, у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки (дублікату) від 09.12.2014, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. за реєстром № 3160, ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1 прийняв у власність земельну ділянку, площею 0,0946 га, що розташована за адресою: Харківська область, Вовчанський район, сщ/рада Старосалтівська, цільове призначення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, кадастровий номер земельної ділянки - 6321655800:01:005:0123 (т.1 а.с.124-125).
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 35699796 від 31.03.2015, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6321655800:01:005:0123, цільове призначення для індивідуального дачного будівництва, площею 0,0946 га (т.1 а.с.126).
Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 10.11.2016 у справі № 617/888/15-ц, яке набрало законної сили 03.01.2017, задоволено позовну заяву заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України, Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" до Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 , відділ Держгеокадастру у Вовчанському районі Харківської області про визнання недійсними розпоряджень та повернення земельної ділянки, а саме: визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 21.11.2012 № 660 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність для індивідуального дачного будівництва" в частині надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва; визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Вовчанської районної державної адміністрації від 19.07.2013 № 174 "Про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність 88 громадянам для індивідуального дачного будівництва за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області" в частині передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки (кадастровий номер 6321655800:01:005:0123), загальною площею 0,0946 га, вартістю 194 516 грн., для індивідуального дачного будівництва; визнано недійсним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке внесено державним реєстратором реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції на земельну ділянку з кадастровим номером 6321655800:01:005:0123 від 08.08.2013 № 4839515 та від 09.12.2014 № 17851487; зобов`язано ОСОБА_1 передати, а ДП "Вовчанське лісове господарство" прийняти земельну ділянку, площею 0,0946 га (кадастровий номер 6321655800:01:005:0123), про що скласти акт прийому-передачі (т.1 а.с.97-100).
Згідно акту прийому-передачі лісової ділянки від 23.10.2018, складеного на виконання рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 10.11.2016 у справі №617/888/15-ц, ОСОБА_1 передав, а Державне підприємство "Вовчанське лісове господарство" прийняло лісову ділянку з кадастровим номером 6321655800:01:005:0123, загальною площею 0,0946 га, що знаходиться у кварталі № 103 Старосалтівського лісництва Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" на території Старосалтівської об`єднаної територіальної громади Вовчанського району Харківської області (т.1а.с.104).
З інформаційної довідки № 219589350 від 09.08.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що відомості за вказаними параметрами запиту стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 6321655800:01:005:0123, відсутні (т.1 а.с.127).
Ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером 6321655800:01:005:0123, площею 0,0946 га, відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки виконаного Приватним підприємством "Ас-Терра" 11.09.2020 складає 210 800 грн 00 коп. (т.1 а.с.128).
З листів Державного підприємства "Харківська державна лісовпорядна експедиція" від 26.09.2017 № 373 та від 24.10.2017 № 417/5 про результати перевірки земельної ділянки, схеми розташування земельної ділянки, з таблицею геоданних до неї від 24.10.2017, викопіювання з лісовпорядного планшету 2017 року, вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_1 з кадастровим номером 6321655800:01:005:0123, загальною площею 0,0946 га, яка розташована на території Старосалтівської об`єднаної територіальної громади Вовчанського району Харківської області, знаходиться поза межами земель лісогосподарського призначення ДП "Вовчанське лісове господарство" та частково межує з ними, а саме із кварталом 103 Старосалтівського лісництва, згідно планово-картографічних матеріалів безперервного лісовпорядкування 2017 року, перетинів меж зазначеної земельної ділянки з землями ДП "Вовчанське лісове господарство" не виявлено, також встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6321655800:01:005:0123 повністю знаходиться в межах контуру земельної ділянки колишньої бази відпочинку "Залив", яка була вилучена зі складу земель лісогосподарського призначення ДП "Вовчанське лісове господарство" на підставі Рішення облвиконкому від 21.09.1981 за № 618, про що свідчить біла пляма на лісовпорядному планшеті (зміни згідно Рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017) (т.1 а.с.118,119,120,121).
Зі змісту листів Державного підприємства "Харківська державна лісовпорядна експедиція" від 14.01.2019 № 50 та № 31, вбачається, що у зв`язку з закінченням розгляду Верховним судом касаційної скарги заступника прокурора Харківської області та прийняття остаточного рішення по справі № 635/5773/16-ц стосовно внесених змін до лісовпорядного планшету № 7 Старосалтівського лісництва Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" щодо координат зовнішніх меж земельних ділянок колишніх баз відпочинку "Сосновий бір" (площею 1,29 га), "Залив" (площею 3,1 га) та "Сосновий бір ЗЕМІ-1" (площею 1,0 га), лист ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" № 432 від 02.11.2017 про оголошення недійсними вказаних змін до планшету № 7 Старосалтівського лісництва - вважати відкликаним, дію лісовпорядного планшету № 7 Старосалтівського лісництва зі змінами внесеними на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017 по справі № 635/5773/16-ц вважати поновленою, надані ОСОБА_1 24.10.2017 довідки про результати перевірки земельних ділянок стосовно співставлення меж контурів земельних ділянок кадастрові номери 6321655800:01:005:0120, 6321655800:01:005:0121, 6321655800:01:005:0123, 6321655800:01:005:0124 із землями лісового фонду, що знаходяться у постійному користуванні Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство", а також із земельними ділянками баз відпочинку "Сосновий бір", "Залив", "Сосновий бір ЗЕМІ-1" вважати вірними (т.1 а.с.122,123).
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017, яке набрало законної сили, по справі № 635/5773/16-ц за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Державного підприємства "Харківська державна лісовпорядна експедиція", Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" про визнання частково недійсними планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування та про зобов`язання внести зміни до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування - визнано частково недійсними планово-картографічні матеріали лісовпорядкування лісовпорядкувального планшету № 7 кварталу № 103 Старосалтівського лісництва Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" розробленого Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням "Харківська державна лісовпорядна експедиція" у 2001 та 2010 роках; зобов`язано Державне підприємство "Харківська державна лісовпорядна експедиція" в порядку поточного лісовпорядкування внести зміни до планшету лісовпорядкування № 7 планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2010 року щодо земель, які надані в постійне користування Державному підприємству "Вовчанське лісове господарство", виключивши із кварталу № 103 Старосалтівського лісництва земельні ділянки, що вилучені для розташування баз відпочинку "Сосновий бір" (площею 1,29 га), "Залив" (площею 3,1 га) та "Сосновий бір ЗЕМІ-1" (площею 1,0 га), у відповідності з координатами зовнішніх меж вказаних земельних ділянок, встановлених у Технічних звітах, що складені Товариством з обмеженою відповідальністю "Аг Ріелті".
Із рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017, на яке посилався в своїх листах Державне підприємство «Харківська державна лісовпорядна експедиція», вбачається, що підприємство «Вовчанське лісове господарство», колишня назва Вовчанський держлісгосп було організовано в 1939 році на базі лісів, які були розташовані навколо міста Вовчанськ з приєднанням до них лісів Печенізького, Хотімлянського та Старосалтівського лісництв Чугуївського лісгоспу. В цих межах він проіснував до 1960 року, його площа становила 31054 га. За період з 1960 року до 1970 року від колгоспів та радгоспів було прийнято в склад держлісгоспу 3962 га, а частина земель була вилучена під будівництво оздоровчих комплексів та баз відпочинку. В 1971 році Печенізьке лісництво (8751 га) було передано Чугуєво-Бабчанському лісгоспу. В 1980 році від колгоспів Вовчанського району в склад держлісгоспу знову було прийнято 1784 га, а іншим організаціям було передано 31 га земель під будівництво баз відпочинку. У зв`язку із збільшенням площі лісгоспу була проведена реорганізація чотирьох лісництв і додатково створено Жовтневе лісництво із лісів Старицького та Рубіжанського лісництв. В 1988 році було ліквідовано Єфремівське лісництво, на основі чого було змінено границі Жовтневого, Рубіжанського і Старицького лісництв. В 1996 році Жовтневе лісництво було реорганізовано, на частині його було створено Чайківське лісництво.
За даними акту від 21.07.2000, що є складовою Проекту організації і розвитку лісового господарства Вовчанського держлісгоспу обласного державного лісогосподарського об`єднання «Харківліс» Державного Комітету лісового господарства України 2003 року, площа держлісгоспу в межах території Вовчанського району Харківської області складала 26546 га, оскільки за даними лісовпорядкування 1990 року площа держлісгоспу складала 26593 га, а в період з 1990 року до 1999 року передано зі складу 47 га. Землі передані для організації баз відпочинку. Так, Постановою Виконавчого комітету Харківського обласної Ради депутатів трудящих та президії Обласної ради профспілок № 253 від 10 травня 1967 року «Про організацію літнього відпочинку трудящих» для цілей організації масового відпочинку закріплено наступні територіальні зони, що включають лісові масиви та водні басейни, зокрема, район Печенізького водосховища північніше Старосалтівської греблі у Вовчанському районі до межи с. Революційне Вовчанського району Харківської області. На підставі розпорядження Ради Міністрів УРСР від 23 травня 1975 року № 358, у 1975 році Підприємству А/С А-7160 для цілей розташування бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » передано земельну ділянку площею 1,29 га, яка розташована біля Печенізького водосховища північніше Старосалтівської греблі у Вовчанському районі поблизу с. Петрівське Вовчанського району Харківської області. Вказане Підприємство А/С А-7160 з часом перейменовано у КБ «Електроприладобудування». На підставі рішення Виконавчого комітету Харківської обласної ради депутатів трудящих від 21 вересня 1981 року, № 618, у 1981 році підприємству ГСКБД для цілей розташування бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » передано земельну ділянку площею 3,1 га, яка розташована біля Печенізького водосховища суміжно із базами відпочинку «Сосновий бір Земі-1» та «Сосновий бір» КБ Електроприладобудування, північніше Старосалтівської греблі у Вовчанському районі поблизу с. Петрівське Вовчанського району Харківської області. На підставі рішення Виконавчого комітету Харківської обласної ради депутатів від 13 травня 1991 року № 467, у 1991 році підприємству Земі-1 для цілей розташування бази відпочинку «Залив» передано земельну ділянку площею 1,0 га, яка розташована біля Печенізького водосховища суміжно із базами відпочинку «Залив» ГСКБД та «Сосновий бір» КБ Електроприладобудування. Таким чином, з матеріалів лісовпорядкування 2001 року «Проекту організації і розвитку лісового господарства Вовчанського держлісгоспу Державного лісогосподарського об`єднання «Харківліс» за 2003 рік вбачається, що земельні ділянки площею 1,29 га, 3,1 га та 1,0 га надані у 1975 році, 1981 році та 1991 році під розташування баз відпочинку «Сосновий бір» КБ Електроприладобудування, «Залив» ГСКБД та «Залив» Земі-1 відповідно обліковуються як вилучені зі складу земель лісогосподарського призначення кварталу № 103 Старосалтівського лісництва та з постійного користування Вовчанського держлісгоспу (відчужені у минулі ревізійні періоди). Згідно відомості про прийомку та передачу земель за минулий ревізійний період Проекту організації і розвитку лісового господарства Вовчанського держлісгоспу за 2003 рік, вказані земельні ділянки площами 1,29 га, 3,1 га та 1,0 га враховані при обрахунку 47 га, вилучених зі складу земель держлісгоспу у минулі періоди, додаток № 4 до Проекту 2003 року. Як вбачається з листа відділу Держгеокадастру у Вовчанському районі Харківської області у відповіді від 15 квітня 2016 року № 29-20.16.3-1126/2-16 повідомлено, що у відділі відсутні матеріали про повернення у період з 1990 року до 2010 року раніше вилучених земельних ділянок кварталу 103 Старосалтівського лісництва у постійне користування Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство». Відповідні відомості також відсутні у Проекті організації і розвитку лісового господарства Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» за 2010 рік, що був складений у 2011 році. Із акту від 08 жовтня 2010 року, що є складовою Проекту 2011 року вбачається, що станом на 01 липня 2010 року площа земель Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» в межах Вовчанського району складає 26576,1 га, а на час минулого лісовпорядкування (01 січня 2000 року) площа лісгоспу в межах району складала 26546 га, при цьому за ревізійний період сталися наступні зміни: у 2005 році 9,9 га передано до ТОВ «Ліс 2003», прийнято для заліснення 40 га, та відбувся рівнозначний обмін земель площею 2,76 га і 5,23 га. Земельна ділянка площею 40 га, яка розташована на території Старосалтівської сільської ради Вовчанського району Харківської області, не входить до складу земель лісогосподарського призначення Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство», у тому числі до складу Старосалтівського лісництва за причиною відсутності у підприємстві правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку. Також, в рішенні зазначено, що під час проведення лісовпорядкування земель кварталу № 103 Старосалтівського лісництва Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» у 2001 та у 2011 році відображено на планово-картографічних матеріалах лісовпорядкування (планшет лісовпорядкування №7), вилучені зі складу земель лісогосподарського призначення та з постійного користування Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» земельні ділянки баз відпочинку «Сосновий бір», «Залив» та «Сосновий бір Земі-1», як частково лісові у 2001 році та повністю лісові у 2010 році. Розбіжності в планово-картографічних матеріалах лісовпорядкування (планшетах лісовпорядкування № 7 кварталу 103 Старосалтівського лісництва) за різні періоди - це наслідки відсутності в минулому точних геопросторових даних координат поворотних точок меж земельних ділянок баз відпочинку «Сосновий бір», «Залив» та «Сосновий бір Земі-1», які підлягали вилученню, їх точних графічних зображень (первинної документації), а також через відсутність точно відпрацьованого механізму нанесення відповідної інформації на лісові карти, за відсутності в той період комп`ютерних технологій, які прийшли на заміну класичним технологіям ручного креслення.
Вносячи відомості про зовнішні межі земельних ділянок, що були вилучені зі складу земель лісогосподарського призначення для розташування баз відпочинку "Сосновий бір", "Залив" та "Сосновий бір Земі-1", на лісовпорядні планшети № 7 Старосалтівського лісництва, Харківська державна лісовпорядна експедиція керувалась пунктом 1.6 Інструкції про порядок створення та розмноження лісових карт, затвердженою Комітетом СРСР по лісовому господарству від 11 грудня 1986 року та при складанні планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування використовували фотоплани та аерофотознімки. Планів землекористувань (землеволодінь), матеріалів топографічних зйомок, топографо-геодезичних даних лісовпорядкування та землевпорядкування (геопросторові дані) не знайдено.
Згідно пункту 2.1.2. Інструкції про порядок створення та розмноження лісових карт, складальний оригінал планшету повинен бути викреслений у відповідності до прийнятих умовних знаків та містити повне навантаження (топографічне та лісотаксаційне). На ньому, серед іншого, повинні бути вказані область, район, лісгосп, лісництво, номер та площа планшету. Також, у кожному кварталі проставляється його номер та площа, номера таксаційних виділів. Значення (кількісний показник) площі лісового кварталу на лісовпорядному планшеті розміщується під його номером та відображає площу тільки тих земель, які знаходяться у постійному користуванні лісогосподарського підприємства. Значення площі лісового кварталу не включає в себе площі земельних ділянок, які були вилучені зі складу земель лісогосподарського призначення підприємства (відповідного кварталу), на планшеті площі таких ділянок не відображаються. На замовлення Держбуду УРСР та за завданням Харківського облвиконкому у 1985 році Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут Харківпроект» розроблено Генеральний план Печенізької зони відпочинку, який був розроблений з урахуванням Генерального плану розвитку міста Харкова та проекту планування його приміської і зеленої зон, виконаного у 1983 році та затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР №226 від 23 червня 1986 року «Про генеральний план розвитку міста Харкова». При складанні Генерального плану Печенізької зони відпочинку також були враховані та використані в роботі зйомки виконані ГУГКом СРСР у 1943-1955 роках, з доповненнями виконаними «Укрземпроектом», планшети лісовпорядної експедиції, проекти окремих баз відпочинку, розроблені Інститутом Харківпроект, Укрміськбудпроектом та іншими проектними організаціями. Усі 37 комплектів відпочинку були обстежені спеціалістами інституту на відповідність державним нормативам, можливості їх подальшого розвитку та реконструкції. На 25 базах, в тому числі, базі відпочинку "Сосновий бір" КБ Електроприладобудування, "Залив" ГСКБД, "Сосновий бір Земі-1" намічалося будівництво нових капітальних корпусів з усіма видами благоустрою. Також інститутом Харківпроект надане викопіювання з планшету лісовпорядкування № 7 за 2001 рік кварталу № 103 Старосалтівського лісництва Вовчанського держлісгоспу, на якому нанесені межі баз відпочинку у відповідності з натурними зйомками з Генерального плану Печенізької зони відпочинку М 1:10000. Як вбачається з Технічних звітів по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок зазначених колишніх баз відпочинку та закріплення їх межовими знаками, розташованих за межами населених пунктів на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, Товариством з обмеженою відповідальністю «АГ РІЕЛТІ», визначено місцезнаходження та координати поворотних точок меж цих земельних ділянок, встановлено їх межі в натурі та закріплено межовими знаками. Технічні звіти були складені в результаті проведених польових геодезичних робіт по відновленню меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та встановлення їх площі. При складенні технічних звітів були враховані дані з Проектів організації і розвитку лісового господарства Вовчанського держлісгоспу, складених у 2003 та 2011 роках, дані Державного земельного кадастру, планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування 2001 та 2010 років, матеріали Генерального плану розвитку м. Харкова та проекту планування його приміської і зеленої зон 1983 року, Генерального плану Печенізької зони відпочинку 1985 року, інформаційні листи Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» та Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство», викопіювання з лісовпорядного планшету №7 2001 року кварталу № 103 Старосалтівського лісництва Вовчанського держлісгоспу, на якому нанесені межі баз відпочинку у відповідності з натурними зйомками з Генерального плану Печенізької зони відпочинку М 1:10000 та інші документи. (т.1 а.с.101-104, 105-108, 109-113).
Як вбачається з Технічного звіту зі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" (кварталу 103 Старосалтівського лісництва) з земельними ділянками під б/в "Сосновий бір", "Залив", "Сосновий бір ЗЕМІ-1", яка розташована на території Старосалтівської об`єднаної територіальної громади Вовчанського району Харківської області, складеного ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція, визначено місцезнаходження та координати поворотних точок меж цих земельних ділянок, встановлено їх межі в натурі та закріплено межовими знаками. Технічний звіт був складений в результаті проведених польових топографо-геодезичних робіт по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок на місцевості. Згідно даного технічного звіту, а саме пояснювальної записки, встановлена (відновлена) на місцевості межа кварталу 103 Старосалтівського лісництва (у частині межі з б/в «Сосновий бір», «Залив», «Сосновий бір ЗЕМІ-1») в повній мірі відповідає планово-картографічним матеріалам безперервного лісовпорядкування 2017 року (зміни згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017), про що свідчить викопіювання з лісовпорядного планшету №7 ДП Вовчанське лісове господарство». (т.1 а.с.149-164).
З копії акту (підписаного 21.07.2000 начальником відділу земельних ресурсів Вовчанського району Харківської області Камишніковим О.І., начальником лісовпорядної партії Харківської лісовпорядної експедиції Гриневич В.І., головним лісничим Вовчанського держлісгоспу Медведєвою Г.М.) який є складовою частиною Проекту організації і розвитку лісового господарства Вовчанського держлісгоспу виготовленого у 2003 році стосовно лісовпорядкування 2000-2001 років, вбачається, що станом на 21.07.2000 по земельному балансу Вовчанського району Харківської області площа Держлісгоспу, в межах території району, складає 26546 га, передано зі складу земель держлісгоспу у минулі періоди 47 га, згідно відомостей про прийомку та передачу земель за минулий ревізійний період Проекту організації і розвитку лісового господарства Вовчанського держлісгоспу за 2003 рік, вказані земельні ділянки площами 1,29 га, 3,1 га та 1,0 га враховані при обрахунку 47 га, вилучених зі складу земель держлісгоспу у минулі періоди (т.1 а.с.165-171).
З проекту організації і розвитку лісового господарства Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" виготовленого у 2011 році, стосовно лісовпорядкування 2010 року, а саме акту звірення лісових земель по Вовчанському району Харківської області від 08.10.2010, що перебувають в постійному користуванні ДП "Вовчанське лісове господарство", вбачається, що земельні ділянки баз відпочинку "Сосновий бір", "Залив", "Сосновий бір ЗЕМІ-1" у вказаний період держлісгоспу не передавались, вказане підтверджується також відомістю про прийомку та передачу земель за минулий ревізійний період (т.1 а.с.172-176).
Із листа Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 19 квітня 2017 року № 194 вбачається, що розбіжності у планово-картографічних матеріалах лісовпорядкування (лісовпорядних планшетах) за різні періоди, а саме, розбіжностей у значеннях площі кварталу №103 Старосалтівського лісництва Державне підприємство «Вовчанське лісове господарство» пояснюються відсутністю точних геопросторових даних за спірним об`єктом координат поворотних точок меж земельних ділянок, які підлягали вилученню, їх точних графічних зображень (первинної документації) (т.1 а.с.177).
Із листа відділу Держгеокадастру у Вовчанському районі Харківської області № 29-20.16-0.3-2944/2-16 від 15.11.2016 вбачається, що згідно книг записів (реєстрації) державних актів на право власності на земельну ділянку юридичних осіб, державних актів на право постійного користування землею по Вовчанському району Харківської області, інформація про зареєстроване право власності чи користування за ДП "Вовчанське лісове господарство" - відсутня, також відповідно даних Національної кадастрової системи ДП "Вовчанське лісове господарство" з заявою на державну реєстрацію земельних ділянок до державного кадастрового реєстру не зверталось (т.1 а.с.178).
З технічного звіту про виконання землевпорядних вишукувань щодо земельних ділянок, розташованих на території Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області (за межами населених пунктів), який складено товариством з обмеженою відповідальністю "НТЦ Землевласник" вбачається, що координати поворотних точок меж земельної ділянки 6321655800:01:005:0123 не виходять за межі контурів земельних ділянок баз відпочинку "Сосновий бір" (площею 1,29 га), "Сосновий бір Земі-1" (загальною площею 1,0 га), "Залив" (площею 3,10 га), координати яких надані в складі технічного звіту, виконаного ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція", земельна ділянка з кадастровим номером 6321655800:01:005:0123 знаходиться в межах контуру земельної ділянки колишньої бази відпочинку "Залив" (площею 3,10 га), координати поворотних точок меж земельної ділянки 6321655800:01:005:0123 не мають перетинів з межею земельної ділянки лісового фонду кварталу № 103 Старосалтівського лісництва державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" координати яких надані в складі технічного звіту, виконаного ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" (т.1 а.с.213-245).
Зі змісту листа Державного підприємства "Харківська державна лісовпорядна експедиція" від 24.12.2020 № 511, вбачається, що у зв`язку з закінченням розгляду Верховним судом касаційної скарги заступника прокурора Харківської області та прийняття остаточного рішення по справі № 635/5773/16-ц стосовно внесених змін до лісовпорядного планшету № 7 Старосалтівського лісництва Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" щодо координат зовнішніх меж земельних ділянок колишніх баз відпочинку "Сосновий бір" (площею 1,29 га), "Залив" (площею 3,1 га) та "Сосновий бір ЗЕМІ-1" (площею 1,0 га), лист ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" № 432 від 02.11.2017 про оголошення недійсними вказаних змін до планшету № 7 Старосалтівського лісництва - вважати відкликаним, дію лісовпорядного планшету № 7 Старосалтівського лісництва зі змінами внесеними на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017 по справі № 635/5773/16-ц вважати поновленою, станом на 24.12.2020 земельна ділянка з кадастровим номером 6321655800:01:005:0120 не відноситься до земель лісогосподарського призначення ДП "Вовчанське лісове господарство" (кв. 103 Старосалтівського лісництва), згідно чинних планово-картографічних матеріалів безперервного лісовпорядкування 2017 року, та повністю знаходиться в межах контуру земельної ділянки колишньої бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (площею 3,1 га), яка була вилучена зі складу земель лісогосподарського призначення ДП "Вовчанське лісове господарство" на підставі рішення облвиконкому від 21.09.1981 за № 618, про що свідчить біла пляма на лісовпорядному планшеті (т.1 а.с.198-201).
Із висновку експерта Інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М.С. Бокаріуса ОСОБА_7 № 1272 від 15.02.2021, який підготовлений за замовленням представника позивача, вбачається, що з огляду на надані на дослідження листи ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" від 24.10.2017 № 417/4 встановлено, що земельна ділянка, яка належить ОСОБА_1 з кадастровим номером 6321655800:01:005:0123 повністю знаходиться в межах контуру земельної ділянки колишньої бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", яка була вилучена зі складу земель лісогосподарського призначення ДП "Вовчанське лісове господарство" на підставі рішення облвиконкому від 21.09.1981 № 618, про що свідчить біла пляма на лісовпорядному планшеті (зміни згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2017) (т.2 а.с.2-41).

Задовольняючи позовні вимоги адвоката Жовновача А.М., представника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що підстава, на якій ДП «Вовчанське лісове господарство» набуло майно – спірну земельну ділянку, відпала, тому відповідно до ст.1212 ЦК України вимога про витребування цієї земельної ділянки є обґрунтованою. 
Ні Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ані Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, не передбачають механізму відновлення скасованих записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, задля ефективного захисту порушеного права власності позивача на земельну ділянку, з метою забезпечення можливості поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо власника майна (земельної ділянки з кадастровим номером 6321655800:01:005:0045), право ОСОБА_1 має бути захищено у такий спосіб захисту цивільного права як визнання права власності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.
Щодо наявності підстав для застосування положень ст.392 та/або ст.1212 ЦК України до спірних правовідносин з урахуванням фактичних обставин, встановлених у межах розгляду справи.
Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.
Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.
Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.
Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Проте, такий спосіб захисту як витребування майна не може бути застосований, якщо право на об`єкт нерухомості ні за ким не зареєстроване, а позивач не може зареєструвати своє право на об`єкт нерухомості, бо не здатний беззаперечно підтвердити своє право власності на об`єкт нерухомості належними правовстановлюючими документами. 
Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша).
За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. За відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідокнабуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).
Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. 

       У межах розгляду цієї справи встановлено, що рішенням суду у справі № 617/888/15-ц, яке набрало законної сили, визнані незаконними та скасовані рішення уповноважених державних органів, на підставі яких виникло право власності на спірну земельну ділянку у ОСОБА_2 , особи, що відчужила спірну земельну ділянку ОСОБА_1 , визнано недійсним і скасовано рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку, останнього зобов`язано повернути спірну земельну ділянку ДП «Вовчанське лісове господарство». 
       Зазначене судове рішення набрало законної сили 03 січня 2017 року (ст.18 ЦПК України) і виконане у частині скасування рішення про державну реєстрацію права власності позивача на спірну земельну ділянку та її передання у володіння ДП «Вовчанське лісове господарство».
       Принцип правової (юридичної) визначеності визнається одним із елементів належної судової процедури у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав важливість забезпечення принципу юридичної визначеності як елементу верховенства права, який, окрім іншого, вимагає, щоб ухвалене судами остаточне рішення не могло бути скасованим (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» від 28 листопада 1999 року, заява № 28342/95).
       Отже, із 03 січня 2017 року позивач на підставі судового рішення, яке є чинним і обов`язковим до виконання, втратив право власності на спірну земельну ділянку. 
       Судове рішення у справі №635/5773/16-ц, яке набрало законної сили, а також документи, видані ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція», на які посилається позивач, автоматично не скасовують рішення суду у справі №617/837/15-ц та не створюють обставин, передбачених ст.392, ст.1212 ЦК України. Твердження позивача про те, що у зв`язку із набранням законної сили рішення у справі №635/5773/16-ц, відпали правові підстави, внаслідок яких він був позбавлений права власності на спірну земельну ділянку, є хибним, адже позивач був позбавлений права власності на спірну земельну ділянку на підставі рішення суду у справі № 617/888/15-ц, яке є чинним, а не на підставі картографічних матеріалів.  
       У підсумку слід зазначити, що поданий позов є намаганням у не передбачений законом спосіб набути право власності на земельну ділянку, юридична доля якої вирішена судовим рішенням, яке набрало законної сили і є чинним, виконаним. 

Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Чугуївської РДА та Старосалтівської селищної ради, які не залучені до участі у розгляді справи.
У постанові ВП ВС від 26 травня 2020 року (справа №912/2385/18) викладені такі висновки щодо обґрунтованості і доведеності підстав представництва прокурором інтересів держави в суді. 
«37. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
38. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. 
39. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором,  вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. 
40. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. 
43. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.»   
Подаючи апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, прокурор обґрунтовував підстави представництва інтересів держави тим, що на час ухвалення рішення судом розпорядником (власником) спірної земельної ділянки була Чугуївська районна державна адміністрація, яка не була залучена до участі у справі, а за станом на час подання апеляційної скарги таким уповноваженим органом є Старосалтівська селищна рада. Оскільки судом першої інстанції вирішено питання щодо права власності на земельну ділянку без участі уповноваженого державного органу (органу місцевого самоврядування) прокурор відповідно до ч.4 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» у грудні 2021 року листами повідомив Чугуївську районну державну адміністрацію і Старосалтівську селищну раду про рішення суду, суть спору, порушення інтересів держави у частині володіння і розпорядження землями та запропонував проінформувати щодо намірів оскаржити рішення суду (т.2 а.с.91-95, 98-101).
Старосалтівська селищна рада повідомила прокурора, що ухвалене судом рішення вважає законним і таким, що не порушує прав територіальної громади (т.2 а.с.96-97).
Чугуївська районна державна адміністрація повідомила прокурора, що в апеляційному порядку рішення суду не оскаржувалося і не планується до оскарження (т.2 а.с.102).
З огляду на наведене слід вважати обґрунтованим і законним представництво прокурором інтересів держави у цій справі.
Проаналізувавши зміст Постанови Верховної ради України від 17.07.2020 «Про утворення та ліквідацію районів» (п.20 ч.2), Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1635-р від 16.12.2020 «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» (п.1,3), Постанови Кабінету міністрів України № 1321 від 16.12.2020  (п.4,7), Розпорядження Харківської обласної державної адміністрації №5 від 12.01.2021, апеляційний суд погоджується із твердженням прокурора про те, що на час ухвалення судом першої інстанції рішення у справі саме Чугуївська районна державна адміністрація була уповноваженим органом на володіння і розпорядженнями землями, включаючи спірну земельну ділянку. За станом на тепер таким органом є Старосалтівська селищна рада.
У постанові від 22.01.2020 (справа № 927/409/19) Верховний Суд зауважує, що право здійснювати розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передавати їх у власність або користування фізичним та юридичним особам, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування та не може бути делеговане суду.
Матеріали справи підтверджується, що час на час ухвалення судом першої інстанції рішення у справі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про власника спірної земельної ділянки, проте цей факт не свідчить про відсутність у Чугуївської районної державної адміністрації та у подальшому у Старосалтівської селищної ради правомочностей розпорядника і володільця спірної земельної ділянки.
У постанові ВС КГС від 28 вересня 2022 року викладені такі правові висновки із застосування норми права у спірних правовідносинах.
«Із уведенням у дію 01.01.2002 нового ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності, про що зазначено у частині 2 статті 83 ЗК України. 
Отже, принцип розмежування земель державної і комунальної власності відображено у положеннях ЗК України, який, зокрема, полягає у визнанні пріоритету належності земель у межах населеного пункту відповідній територіальній громаді. Тобто всі землі у межах населеного пункту вважаються такими, що із 01.01.2002 перебувають у комунальній власності, крім земель, належність яких державі або приватним власникам зафіксована у ЗК України. 
Законом України від 05.02.2004 № 1457-IV "Про розмежування земель державної та комунальної власності" (втратив чинність 01.01.2013, підстава - Закон №  5245-VI) було визначено правові засади розмежування земель державної та комунальної власності і повноваження органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо регулювання земельних відносин з метою створення умов для реалізації ними конституційних прав власності на землю, забезпечення національного суверенітету, розвитку матеріально-фінансової бази місцевого самоврядування.
У статті 5 цього Закону було наголошено, що суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Водночас при розмежуванні земель державної та комунальної власності до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст передаються: усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності; земельні ділянки за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти комунальної власності; землі запасу, які раніше були передані територіальним громадам сіл, селищ, міст відповідно до законодавства України; земельні ділянки, на яких розміщені об`єкти нерухомого майна, що є спільною власністю територіальної громади та держави (стаття 7 Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності").
Із 01.01.2013 набув чинності Закон №   5245-VI, за змістом пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" якого з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:
а) земельні ділянки:
на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;
які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;
б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.
Згідно з пунктом 5 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №   5245-VI державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється на підставі заяви органів, які згідно зі статтею 122 ЗК України передають земельні ділянки у власність або у користування, до якої додається витяг з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку.
Як передбачено у пункті 6 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №   5245-VI, "у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються:
у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами;
за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками".
За змістом пункту 9 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 5245-VI державна реєстрація речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності, зазначених у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється в порядку, встановленому законом.
Отже, беручи до уваги наведені положення Конституції України, ЗК України і пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №   5245-VI, Рада є власником спірних земельних ділянок, оскільки ці ділянки розташовані в межах населеного пункту - м.   Черкаси, а відсутність державної реєстрації речового права не впливає на обставини виникнення права комунальної власності на них. 
Цьому висновку відповідає також положення пункту 9 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №    5245-VI: "державна реєстрація речових прав на земельні ділянки  … здійснюється в порядку, встановленому законом", що з урахуванням змісту пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №   5245-VI лише визначає порядок державної реєстрації права, однак не   змінює моменту, з якого земля вважається комунальною власністю відповідних територіальних громад в силу закону.
За таких підстав Верховний Суд вважає, що правом власності на спірні земельні ділянки, розташовані в межах відповідного населеного пункту, Рада наділена в силу введення 01.01.2002 у дію нового ЗК України. Наведене повністю спростовує твердження апеляційного суду та відповідача про те, що право комунальної власності на конкретну земельну ділянку в межах населеного пункту виникає з моменту державної реєстрації цього речового права, і лише з цього моменту земельна ділянка набуває статусу об`єкта цивільних прав.»
Оскільки земельна спірна ділянка розташована у межах адміністративних кордонів Старосалтівської селищної ради, то відсутність запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про власника цієї земельної ділянки не має значення для визначення реального власника (розпорядника) цього нерухомого майна. 
Таким чином, суд першої інстанції вирішив питання про право власності на земельну ділянку без участі її власника (розпорядника), який має бути відповідачем за пред`явленим позовом.
Відповідно до ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
З огляду на наведене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову за недоведеністю. 

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).
Таким чином, у відповідності ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь Харківської обласної прокуратури витрати, понесені останньою за подачу апеляційної скарги у розмірі 6 324 грн 15 коп. (т.2 а.с.111).
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області, яка діє в інтересах Чугуївської районної державної адміністрації та Старосалтівської селищної ради задовольнити.
Заочне рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 18 лютого 2021 року скасувати.
В задоволенні позову адвоката Жовновача Антона Миколайовича, представника ОСОБА_1 , до Державного підприємства «Вовчанське лісове господарство» про витребування безпідставно набутого майна та визнання права власності на нерухоме майно, третя особа: ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція", відмовити за недоведеністю.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Харківської обласної прокуратури 6 324 грн 15 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 05 липня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

 Судді: А.І.Дорош

 В.М.Триголов