КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 756/10133/22                                      Головуючий у суді першої інстанції - Шролик І.С.
Номер провадження № 22-ц/824/6712/2023                                      Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
           26 липня 2023 року                                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Яворського М.А. (суддя-доповідач),         Кашперської Т.Ц.,          Фінагеєва В.О.,
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року та на додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення коштів, відповідно до якого просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 89 259 грн та судові витрати.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 24 січня 2022 року між його дружиною ОСОБА_2 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладено Договір № 25РП/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одно плідна вагітність), пакет «Комфорт», Додаток № 1 до Договору № 25РП/01/2002 від 24 січня 2022 року (надання акушерської допомоги), Додаток № 2 до Договору № 25РП/01/2002 від 24 січня 2022 року (надання медичної допомоги по обслуговуванню новонародженої дитини), Додаток № 3 до Договору № 25РП/01/2002 від 24 січня 2022 року (надання медичної допомоги новонародженим, що потребують інтенсивної терапії), Додаток № 4 до Договору № 25РП/01/2002 від 24 січня 2022 року (перелік послуг, що входять до пакету), Додаткову угоду № 1 до Договору № 25РП/01/2002 від 24 січня 2022 року (вибір лікаря для індивідуального проведення пологів).  
Згідно з укладеним договором, медичний заклад взяв на себе зобов`язання надати пацієнту медичну допомогу, що полягає у проведенні циклу амбулаторного спостереження вагітності пацієнта, яку пацієнт зобов`язується прийняти і виконувати та сплатити на умовах даного договору.
Вказано, що 30 грудня 2021 року позивач, з метою забезпечення виконання платіжних зобов`язань дружини ОСОБА_2 за Договором № 25РП/01/2002 від 24 січня 2022 року, уклав з АТ «Універсал Банк» кредитний договір за послугою «Покупка частинами», у відповідності з яким банк перерахував на ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» грошові кошти в розмірі 70 759 грн.
Окрім того, ним було сплачено грошові кошти в розмірі 18 500 грн згідно Додаткової угоди № 1 до Договору № 25РП/01/2002 від 24 січня 2022 року.
Як зазначає позивач, у зв`язку з воєнними діями відповідач не надав обумовлених укладеними договорами послуг у повному обсязі та не повернув отриманих на підставі вказаних договорів коштів в добровільному порядку, а тому позивач вимушений звертатись до суду із вказаним позовом.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 87 459 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 972,40 грн.
Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року заяву представника позивача про стягнення судових витрат задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» подало апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що невиконання зобов`язань за договором сталось у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні. Апелянт вважає, що у зв`язку із форс-мажорними обставинами та дією воєнного стану, зобов`язання сторін продовжуються на цей період. Тому відповідач вбачає підстави для відмови у задоволенні позовних вимог позивача саме з огляду на передчасність такого звернення у зв`язку із відсутністю порушеного у позивача права з огляду на дію форс-мажорних обставин на території України.
Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» просить скасувати повністю рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року та додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 рокуй ухвалити по справі нове судове рішення, яким залишити  позовну заяву без розгляду.
24 квітня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , відповідно до якого зазначено, що оскаржувані рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягають залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення. Представник позивача посилається на те, що позивачем було виконано умови договору й здійснено повну оплату за послуги, проте у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 була змушена народжувати дитину в іншому лікувальному закладі й відповідно не змогла отримати послуги в ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», то сплачені позивачем кошти набули статусу безпідставних й підлягають поверненню. Вказано, що посилання апелянта на форс-мажорні обставини є підставою для звільнення від відповідальності, а не підставою для залишення у розпорядженні відповідача невідпрацьованих платежів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції, а також додаткове рішення в повній мірі відповідають вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував своє рішення тим, що відповідач не виконав умови договору з надання медичних послуг і сплачені позивачем добровільно в позасудовому порядку кошти не повернув. Суд зазначив, що пунктом 10.1 Договору передбачено право позивача відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору. Відповідно до наданих доказів, дружина позивача народила дитину в іншому медичному закладі, а також зверталася до відповідача з вимогою про повернення сплачених коштів. Суд першої інстанції вказав, що обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення. Наявність форс-мажорних обставин у відповідача, не позбавляє позивача права на повернення сплачених ним грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг. За таких умов, суд дійшов висновку, що Договір між сторонами слід вважати припиненим у зв`язку з односторонньою відмовою від нього, тобто на підставі п. 10.1 Договору, ст. ст. 611, 907 ЦК України.
Крім того, ухвалюючи додаткове рішення у даній справі, суд першої інстанції зазначив, що враховуючи категорію справи, яка не відноситься до категорії важких, обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, враховую розмір задоволених вимог 87 459 грн, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості, вважав необхідним стягнути з відповідача на користь позивача частину понесених витрат на правову допомогу у розмірі 8 000 грн.
Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 24 січня 2022 року між ОСОБА_2 (пацієнт) та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» (медичний заклад) укладено договір № 25РП/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одно плідна вагітність) пакет «Комфорт», за умовами якого медичний заклад зобов`язався надати пацієнту медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів та протоколів прийнятих в медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та додатком до нього, а пацієнт зобов`язується прийняти медичну допомогу за даним договором та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначені даним договором (а.с.13-20).
Відповідно до п. 3.1 договору медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу пацієнту в межах цього договору.
Пунктом 8.8 договору закріплено, що факт надання медичним закладом (медичної допомоги/медичних послуг) та факт отримання їх пацієнтом підтверджується відповідною медичною документацією та оформлюється актом приймання-передачі медичних послуг.
Пунктами 9.1, 9.3, 9.4 договору передбачена відповідальність згідно чинного законодавства та умов цього договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором. Сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання цього договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема, війну та воєнні дії.
Відповідно до п. 9.5 договору сторона яка не може виконувати свої договірні відносини внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 договору повинна проінформувати про це іншу сторону, а також належним чином цей факт підтвердити.
Пунктом 11.2 договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами із врахуванням вимог п. 8.4 договору та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.
Дія договору може бути достроково припинена, зокрема, з ініціативи пацієнта, за умови письмового повідомлення медичного закладу шляхом написання заяви на ім`я головного лікаря медичного закладу із зазначенням причин розірвання договору. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена за договором сума, за відрахуванням вартості фактично наданої медичної допомоги пацієнту (п. 10.1 Договору).
Згідно з п.п. 8.1,8.4 договору вартість послуг, наданих за цим договором становить 70 759,00 грн.
Додатком № 4 до договору сторонами обумовлено перелік послуг, що входять до вартості пакету «Комфорт» (а.с.26).
Того ж дня, 24 січня 2022 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в особі агента ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладено договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210003280, відповідно до умов якого ОСОБА_2 застрахувала свої майнові інтереси, що не суперечить закону, пов`язані із життям, здоров`ям та працездатністю. Сума страхового платежу - 1 800,00 грн. Строк дії договору - з 25 січня 2022 року по 24 січня 2023 року (а.с.90-94).
30 грудня 2022 року позивач ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання платіжних зобов`язань дружини ОСОБА_2 за договором № 25РП/01/2022 від 24 січня 2022 року, уклав з АТ «Універсал Банк» (Монобанк) кредитний договір за послугою «Покупка частинами», за умовами якого банк перерахував на рахунок відповідача ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» грошові кошти в розмірі 70 759 грн, що підтверджується заявою клієнта № 20.30.0004886686 від 30 грудня 2021 року та довідкою АТ «Універсал Банк» від 08 жовтня 2022 року (а.с.33-34, 41).
Разом з тим, між ТОВ «Лелека» та ОСОБА_2 24 січня 2022 року було укладено Додаткову угоду № 1 до договору № 25РП/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одно плідна вагітність), пакет «Комфорт», за умовами якої медичний заклад за побажанням пацієнта, призначає лікаря для участі у проведенні пологів. Згідно п. 2 додаткової угоди дана послуга сплачується пацієнтом додатково в сумі 18 500,00 грн, одноразово, у формі 100 % передплати, в день підписання даної додаткової угоди (а.с.31).
З матеріалів справи вбачається, що згідно рахунку - фактури від 30 грудня 2021 року позивач сплатив грошові кошти в розмірі 18 500 грн, відповідно до умов додаткової угоди № 1 до договору, що підтверджується квитанцією від 30 грудня 2021 року (а.с.42-44).
11 червня 2022 року ОСОБА_2 зверталася до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» із заявою про повернення сплачених коштів по договору № 25РП/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одно плідна вагітність) пакет «Комфорт» від 24 січня 2022 року та Додаткової угоди № 1 до договору в сумі 70 759 грн та 18 500 грн (а.с.51-52).
Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 третя особа ОСОБА_2 народила дитину - жіночої статі у пологовому будинку м. Вінниця, що підтверджується копією обмінної картки та свідоцтвом про народження (а.с.45-49).
У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору (а.с.95).
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до положень статті 610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (статті 617 ЦК України).
Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
Так, судом встановлено та сторонами по справі не заперечується факт того, що між ОСОБА_2 та відповідачем було укладено договір № 25РП/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одно плідна вагітність) пакет «Комфорт», за умовами якого медичний заклад зобов`язався надати пацієнту медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів та протоколів прийнятих в медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та додатком до нього, а пацієнт зобов`язується прийняти медичну допомогу за даним договором та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначені даним договором (а.с.13-20).
Крім того, як вказав сам відповідач у поданому відзиві на позовну заяву, позивач по справі ОСОБА_1 виступив платником по вказаному вище договору, якого визначив пацієнт ( ОСОБА_2 ) самостійно.
  Матеріалами справи також підтверджується й відповідачем не заперечується, що позивач ОСОБА_1 сплатив повну вартість послуг, відповідно до умов укладеного договору, а саме у розмірі 70 759 грн, а також 18 500 грн.
Щодо посилання апелянта на обставини непереборної сили, а саме військова агресія російської федерації проти України, то апеляційний суд керується наступним.
Так, відповідачем було надано  лист Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, де вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору (а.с.95).
Визначення обставин непереборної сили міститься в Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні».
Відповідно до положень ч.2 ст.14-1 вказаного вище закону Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Частиною першою цієї статті  встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19 серпня 2022 року у справі №908/2287/17,  зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати (пункт 75).
Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних (пункт 76).
Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (пункт 77).
Разом з тим, для звільнення себе від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідач зобов`язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), (в даному випадку лист Торгово-промислової палати України), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, підтвердити, що за місцем знаходженням ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» відбувались бойові дії, медичний заклад не мав можливості здійснювати свою діяльність й дружина позивача ОСОБА_2 , у зв`язку із вказаним, не змогла отримати послуги по спостереженню вагітності.
Сторони погодили порядок засвідчення таких обставин. Зокрема, визначили, що сторона, для якої настали форс-мажорні обставини, зобов`язана, зокрема, повідомити іншій стороні про виникнення таких обставин. І прямо обумовили, що даний факт має бути належним чином засвідченим.
Так, відповідачем не було дотримано умов укладеного сторонами договору від 24 січня 2022 року, зокрема, п. 9.5 Договору, в якому зазначено, що сторона, яка не може виконувати свої договірні відносини, внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 Договору (форс-мажорні обставини) повинна проінформувати про це іншу сторону, а також належним чином цей факт підтвердити.
Належних та допустимих доказів того, що відповідач звертався безпосередньо до ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 із таким повідомленням про настання обставин непереборної сили матеріали справи не містять.
За відсутності належним чином підтвердженого факту повідомлення ОСОБА_2 про настання форс-мажорних обставин, апеляційний суд доходить висновку, що відповідачем було порушено умови укладеного сторонами договору.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до статті 617 ЦК України обставини непереборної сили, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.
Разом з тим, як вірно вказав суд першої інстанції, у цій справі позивачем не порушується питання відповідальності за невиконання зобов`язань, а заявлені вимоги про повернення коштів у зв`язку з припиненням зобов`язання на умовах, передбачених договором. Тому, наявність форс-мажорних обставин у відповідача, не позбавляє позивачку права на повернення сплачених ним грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.
Крім того, сторони договору від 24 січня 2022 року також передбачили, що дія цього договору може бути достроково припинена у випадку, зокрема, з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу шляхом написання заяви на ім`я головного лікаря медичного закладу із зазначенням причин розірвання договору. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена за договором сума, за відрахуванням вартості фактично наданої медичної допомоги пацієнту; дія цього договору припиняється у разі, якщо неможливість виконати договір медичним закладом виникла з вини пацієнта (пацієнт провів пологи в іншому лікувальному закладі або місці). В такому випадку пацієнту, на його вимогу, повертається сплачена сума, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги (п.10.1 Договору).
Так, позивачем також було надано документи, що підтверджуються факт того, що ОСОБА_2 народила дитину в іншому лікувальному закладі, що підпадає під дію положень п.10.1 укладеного Договору № 25РП/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одно плідна вагітність) пакет «Комфорт» від 24 січня 2022 року та є підставлю для припинення договору й повернення грошових коштів, які відповідач отримав на підставі укладеного договору.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального і процесуального права, а тому й відсутні підстави для його скасування.
В частині оскарження апелянтом додаткового рішення суду першої інстанції, то апеляційний суд керується наступним.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.  Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Системний аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що суд першої інстанції, враховуючи надані позивачем докази, а також принцип пропорційності та розумності, дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 8 000 грн.
Разом із поданим відзивом на апеляційну скаргу представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 було заявлено клопотання про стягнення з відповідача судових витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи в апеляційному суді у розмірі 2 800 грн.
Представником ОСОБА_3 було надано платіжну інструкцію №436368198 від 17 квітня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатив 2 800 грн за надані послуги в сфері права - складання відзиві на апеляційну скаргу по справі №756/10133/22 (а.с.203).
Також в матеріалах справи міститься  Договір про надання правової допомоги № 24/09/2022/1 від 24 вересня 2022 року, укладений між адвокатом Кравинською Ю.В. та клієнтом ОСОБА_1 (а.с.55-56), протокол погодження обсягу, вартості, умов оплати послуг правничої допомоги від 24 вересня 2022 року, де вказано, що вартість складання відзиву на апеляційну скаргу становить 2 800 грн (а.с.57), а також ордер серії АІ №1291783 від 13 жовтня 2022 року (а.с.58).
Відповідно до положень п.4.1 Договору про надання правової допомоги №24/09/2022/1 від 24 вересня 2022 року передбачено, що вартість послуг правничої допомоги за даним договором та порядок оплати визначається Протоколом погодження, який є невід`ємною частиною цього договору після його підписання сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).
Від відповідача «ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на адресу апеляційного суду не надходило заяв щодо зменшення розміру судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції позивачем.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд доходить висновку про задоволення заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про стягнення судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 800 грн.
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року залишити без змін.
Додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (ЄДРПОУ 39155132, 04075, м. Київ, вул.. Квітки Цісик, буд.56) на користь ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 2 800 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
 
Судді : 
 
         _______________                ________________                 ______________
          М.А.Яворський                   Т.Ц.Кашперська                     В.О.Фінагеєв