Номер провадження: 22-ц/813/5953/23 
Справа № 947/29240/22
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.07.2023 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про стягнення аліментів, на рішення Київського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Петренко В.С. 23 березня 2023 року у м. Одеса, -
встановила:

У грудні 2022 року до суду першої інстанції звернулась ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_1 , в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання.
В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_2 посилалась на те, що сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю. Відповідач добровільного свого обов`язку щодо утримання та виховання дітей не виконує. У 2022 році через виконавчу службу (ВП № 521/143) позивач отримала аліменти на утримання обох дітей. ІНФОРМАЦІЯ_3 старшій доньці, ОСОБА_3 , виповнилось 18 років, у зв`язку із чим стягнення аліментів на її утримання припинилось. Однак, донька продовжує навчатися – є студенткою 1 курсу економіко-правового факультету Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова денного відділення бюджетної форми навчання за спеціальністю облік та оподаткування, не одружена і не має можливості працювати.
Позивачка вказувала, що ОСОБА_1 має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці на період навчання, оскільки відповідач є військовослужбовцем, отримує грошове забезпечення та має військове звання підполковник. Інших неповнолітніх дітей, крім неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої відповідач сплачує аліменти, та непрацездатних осіб на утриманні не має. Окрім того, у власності ОСОБА_1 є земельна ділянка площею 0,10 га, в м. Біляївка, Одеського району Одеської області (кадастровий номер 5121010100:02:008:0160).
На підставі викладеного, ОСОБА_2 вимушена була звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки – ОСОБА_3 у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з 07.12.2022 року і до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за умови, що вона буде продовжувати навчання.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з апелянта на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі, у розмірі 3 000 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у ОСОБА_1 зараз є інша сім`я, від першого шлюбу у жінки відповідача є донька ОСОБА_5 , яка знаходиться на утриманні апелянта. Крім того, батько відповідача ОСОБА_6 знаходиться на тимчасово окупованої території, є пенсіонером та також знаходиться утриманні відповідача. З урахуванням викладеного ОСОБА_1 зазначає, що він згоден платити доньці ОСОБА_3 на навчання до 23-х років аліменти в сумі 3000 грн. за умови, що вона буде продовжувати навчання.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що апелянтом не надано жодного належного доказу того, що у нього відсутня матеріальна можливість сплачувати на користь доньки аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі. 
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який було зареєстровано 05.02.2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 53. 
Від шлюбних відносин у сторін по справі народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом із матір`ю, що підтверджується довідкою з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № Т5-144669-ф/л (а.с. 8).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.10.2017 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.17).
Після розірвання шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 , виданим 29.08.2019 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 13).
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.11.2017 у справі № 523/14371/17 було змінено рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2017 року та стягнуто з відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання кожної дитини у розмірі 3000 грн. щомісячно до повноліття дітей (а.с. 12, 15-16).
Відповідач сплачував аліменти на утримання дітей, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення та інші види виплат за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року (а.с. 54).
Сторонами не заперечується, що на час розгляду справи ОСОБА_3 є студенткою економіко-правового факультету денної форми навчання Одеського національного університету імені Мечнікова І.І. (а.с. 10).
03.08.2018 року відповідач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 (а.с. 44).
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Положення ст. ст. 199, 200 СК України вказують на те, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції було вірно враховано, що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, має стабільну заробітну плату, що дає йому можливість сплачувати аліменти на утримання дітей.
Також судом прийнято до уваги, що відповідач має на утриманні малолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка потребує матеріальної допомоги.
На підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 182, 183 СК України суд першої інстанції, врахувавши як матеріальне становище позивача, яка проживає з донькою, так і матеріальне становище відповідача, а також те, що обов`язок по утриманню дітей у батьків є рівним, дійшов обґрунтованого висновку про те, що розмір аліментів, який буде стягуватись на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повинен бути встановлений у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) для дитини, яка продовжує навчання щомісячно, починаючи стягнення з 07.12.2022 року та до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за умови, що вона буде продовжувати навчання.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність зміни способу стягнення аліментів шляхом стягнення з апелянта на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн.
Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що суд, відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України, при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог.
Таким чином, оскільки ОСОБА_2 були заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, то у суду відсутні правові підстави для зміни способу стягнення аліментів шляхом визначення порядку їх стягнення у твердій грошовій сумі.
Крім того, необґрунтованим та такими, що не мають правового значення для вирішення справи, є посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що на його утриманні знаходяться ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є донькою його дружини, та батько-пенсіонер ОСОБА_6 , який мешкає на тимчасово окупованій території.
Колегія суддів зазначає, що згідно наявного у матеріалах справи свідоцтва про народження ОСОБА_5 , у останній є батько - ОСОБА_11 . Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, саме на ОСОБА_11 законом покладений обов`язок щодо утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Що стосується батька апелянта ОСОБА_6 , то колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу на підтвердження дійсного факту утримання ним свого батька.
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування  немає.  
Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 19 липня 2023 року.
                                       
Судді Одеського
апеляційного суду                                                С.О. Погорєлова

       О.В. Князюк

                                                                               О.М. Таварткіладзе