Справа № 346/1553/23 
Провадження № 22-ц/4808/907/23 
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                        Бойчука І.В., Пнівчук О.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 01 травня 2023 року, ухвалене в складі судді Яремин М.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,
в с т а н о в и в:
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей.
Позовні вимоги мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому у них народилися двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17.03.2017 року шлюб між сторонами розірвано. На утримання дітей рішенням цього ж суду від 25.11.2015 року присуджено з відповідача на користь позивача стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, а саме 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15.12.2021 року збільшено розмір стягуваних з відповідача аліментів до 1750 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. 
Позивач вказувала, що після ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів у зв`язку із збільшенням потреб у навчанні (навчаються у Отинійському ліцеї Отинійської селищної ради, відвідують різні гуртки), розвитком та інше. Також для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітям потрібно збалансоване харчування, іграшки, дитячі книги, канцтовари. Чимало коштів витрачається коли діти хворіють. Однак відповідач не бере участі у таких витратах.
Зазначила, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 грудня 2022 року становить 2833 грн., у зв`язку з чим виникає необхідність у приведенні розміру аліментів до встановленого законом мінімуму.
Відповідач є працездатним, на утриманні інших дітей немає, проте ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
Просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дітей, до 2500 грн. на кожну дитину.
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 01 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного дослідження обставин справи.
Зазначає, що свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що в міру дорослішання дітей вони потребують більших фінансових затрат на їхнє повсякденне життя та навчання. А через воєнний стан в країні суттєво збільшилися ціни на продукти харчування та речі повсякденного вжитку. Аліментів, які сплачує відповідач, не вистачає на забезпечення мінімального обсягу потреб дітей у харчуванні та для духовного, фізичного та культурного розвитку.
Вказує, що вона з дітьми проживають в орендованій квартирі, в неї немає стабільної заробітної плати, є проблеми зі здоров`ям, які потребують фінансових затрат, батьків у неї немає. А відповідач в добровільному порядку не допомагає дітям у розмірі більшому, ніж визначено рішенням суду, хоча може сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки має стабільний заробіток, є здоровим, не має інших осіб на утриманні.
Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити в силі. Вважає, що суд дійшов правильного висновку, що позивач жодним чином не обґрунтувала у своєму позові і не довела будь-якими доказами те, що його майновий стан змінився, що дало б підстави суду для збільшення розміру аліментів на дітей, при цьому, зважаючи на рівність батьків у цьому питанні, із врахуванням майнового стану позивача. Вважає, що подав до суду докази, якими спростував можливість сплачувати аліменти у збільшеному розмірі.
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони у справі є батьками дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 11.06.2009 року та серії НОМЕР_2 від 17.10.2012 року відповідно (а.с. 8, 9).
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 25.11.2015 року з відповідача на користь позивача присуджено аліменти на утримання вказаних дітей в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину (а.с. 14).
Рішенням цього ж суду від 17.03.2017 року шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 13).
Як вбачається з витягів з реєстру територіальної громади, діти проживають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-12).
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15.12.2021 року збільшено розмір аліментів, що стягувалися з відповідача на користь позивача на утримання дітей, до 1750 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку (а.с. 15-16).
Згідно Довідки амбулаторії загальної практики сімейної медицини смт. Отинія Комунального некомерційного підприємства «Коломийський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Коломийської районної ради» №425 від 28.04.2023 року ОСОБА_1 перебуває на спостереженні у сімейного лікаря з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, гіпертензивне серце. (ГЛШ), ризик 4 (дуже високий) та ін. (а.с. 40).
Відповідно до довідки №77, виданої 28.04.2023 року Отинійським ліцеєм Отинійської селищної ради, учень 4 класу ОСОБА_4 щодня два рази харчується в їдальні ліцею за власні кошти; загальна вартість одного обіду 45 грн. (а.с. 41).
Згідно з копією Акту обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання відповідача в АДРЕСА_1 , складеного комісією селищної ради, відповідач ОСОБА_2 проживає в задовільних матеріальних умовах, на даний час не працює, періодично працює на тимчасових роботах, джерелом коштів для проживання є тимчасові підсобні роботи за усними домовленостями (а.с. 38).
Відповідач також надав копії квитанцій про сплату ним грошових переказів - аліментів позивачу за жовтень, грудень 2021 року, лютий, березень, серпень-жовтень, грудень 2022 року, січень, березень, квітень 2023 року (а.с. 33-37), із яких видно, що він належно сплачує аліменти у розмір 1750 грн. на кожну дитину, чого не заперечила іпозивач в апеляційній скарзі.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів, що після постановлення у 2021 році судового рішення про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів, змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився) чи виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їх малолітніх дітей, і що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. А посилання позивача на те, що визначений до сплати попереднім рішенням суду розмір аліментів є недостатній для задоволення потреб дітей самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком з огляду на наступне.
Пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною другою статті 51 Конституції України, статтею 180 СК України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За загальним правилом, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно зі статтями 182, 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.
Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20), від 12 січня 2022 року у справі №545/3115/19 (провадження №61-18145св20), від 23 травня 2022 року у справі №752/26176/18 (провадження №61-16697св21), від 22 серпня 2022 року у справі №712/6313/21 (провадження №61-3728св22) та інших.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Звертаючись до суду з указаним позовом та апеляційною скаргою, позивач посилалася, у тому числі на те, що після ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів у зв`язку із збільшенням їх потреб, збільшення розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а відповідач в добровільному порядку не допомагає дітям у розмірі більшому, ніж визначено рішенням суду, хоча має стабільний заробіток, є здоровим, не має інших осіб на утриманні.
Разом з тим, доказів погіршення свого чи покращення матеріального становища відповідача, зміни сімейного стану або погіршення стану здоров`я після ухвалення судового рішення, що за положеннями статі 192 СК України є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів, позивач не навела.
Довідка амбулаторії загальної практики сімейної медицини смт. Отинія Комунального некомерційного підприємства «Коломийський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Коломийської районної ради» №425 від 28.04.2023 року також не свідчить про виникнення у позивача ОСОБА_1 вказаних захворювань та погіршення її стану здоров`я після ухвалення рішення суду від 15.12.2021 року про збільшення розміру аліментів.
В матеріалах справи відсутні докази щодо офіційного працевлаштування відповідача, в тому числі за межами України, і отримання ним високих заробітків, що підтверджує поліпшення його майнового стану.
Як зазначено вище, отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Разом із цим, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог (частина перша статті 81 ЦПК України).
Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.
Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 (провадження №61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18 (провадження №14-580цс19).
Таким чином, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на дитину, також не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.
А у відповідності до вимог ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не довела належними, допустимими та достатніми доказами наявності зміни матеріального становища, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, що обумовлюють можливість зміни визначеного судом розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітніх дітей, а тому обгрунтовано відмовив у задоволенні її позову.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду попередньої інстанції.
Доводи апеляційної скарги правильності висновків місцевого суду не спростовують та не містять підстав для зміни чи скасування судового рішення, а фактично зводяться до незгоди з таким.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 01 травня 2023 року - без змін.
При цьому позивач не позбавлена права в подальшому звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів чи стягнення додаткових витрат на дитину за наявності відповідних підстав.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У відповідності до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Коломийського міськрайонного суду від 01 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        І.В. Бойчук
                                                                       О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 09 серпня 2023 року.