Справа № 944/3605/23                                 Головуючий у 1 інстанції: Поворозник Д.Б. 
Провадження № 33/811/1034/23                  Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі: судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 26 червня 2023 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок в дохід держави.
       Стягнуто з ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору в дохід держави.
       Згідно постанови судді, 16 травня 2023 року о 20 год 10 хв в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів», територія Яворівського району Львівської області перебуваючи в загальній черзі транспортних засобів, що слідували на виїзд з України на автомобілі марки «Ford», номерний знак НОМЕР_1 , громадянин України ОСОБА_1 , діючи у складі групи з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 створював перешкоди для виконання службових обов`язків працівників контрольних органів прикордонного контролю, на вимогу військовослужбовців Державної прикордонної служби України відмовлявся покидати транспортний засіб марки «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 та зону прикордонного контролю. На законні вимоги старшого прикордонних нарядів не реагував, чим порушив вимоги абзацу 4 п.2.9 наказу адміністрації Державної прикордонної служби України №627 від 29 серпня 2011 року, чим вчинив порушення, передбачене ч.2 ст.185-10 КУпАП.
       В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою. Стверджує, що всі митні процедури ним було пройдено, і за вказівкою прикордонників виходив і сідав в автомобіль, а працівникам митниці залишалось тільки вручити йому паспорт і пропустити на польську митницю. Вважає, що його було затримано безпідставно. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього склали неуповноважені на те особи, крім цього, у такому не міститься державних символів України. 
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Яворівського районного суду Львівської області від 26 червня 2023 року, мотивуючи тим, що розгляд справи відбувся у його відсутності, а про згадане рішення йому стало відомо із сайту Судової влади; скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Винести окрему постанову про незаконність перебування на території Польщі працівників митниці держави України 7 Прикордонного карпатського закону державної прикордонної служби у відсутність договору між Україною і Європейським Союзом і направити її до прокуратури. 
       У судове засідання правопорушник ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду, не з`явився та про причини неявки суд не повідомив, і клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. 
       Отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про неналежну процесуальну поведінку правопорушника ОСОБА_1 , оскільки згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності правопорушника. 
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду та приходить до висновку, що така  задоволенню не підлягає, з наступних підстав.  
       Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
       Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Згідно ч. 2 ст. 185-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, вчинену групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.
       Об`єктивними ознаками складу зазначеного адміністративного правопорушення є відкрита відмова виконати законне розпорядження чи вимогу, військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні або члена громадського формування.
       Розпорядження та вимоги, які зазначені у диспозиції статті мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції. Права органів, підрозділів, військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України викладено у ст.20 Закону України «Про Державну, прикордонну службу України».
       Пункт 6 ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» передбачає, що органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право самостійно, а в разі перебування транспортних засобів, товарів та інших предметів, що переміщуються через державний кордон України, під митним контролем - разом з митними органами проводити відповідно до законодавства огляд, у разі потреби - і супроводження зазначених транспортних засобів, товарів та предметів.
       У відповідності до ст.34 вказаного Закону непокора або опір законним вимогам військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, неправомірне втручання в їх законну діяльність тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
       Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторюваних законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
                Так, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 245 КУпАП  з`ясував та дослідив всі обставини справи і докази у ній, а саме: протокол 3хРУ №283326 про адміністративне правопорушення від 16 травня 2023 року; протокол про адміністративне затримання від 16 травня 2023 року; рапорт інспекторів прикордонної служби від 16 травня 2023 року; відеозаписи подій, які мали місце 16 травня 2023 року, дав правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується апеляційний суд.
Оцінюючи вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. 
       Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративні правопорушення серії ЗхРУ №283326 від 16 травня 2023 року, складений щодо ОСОБА_1 уповноважено на те особою, за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП, та особи-порушника. 
       Таким чином, покликання апелянта про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
       При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення на правопорушника ОСОБА_1 у виді штрафу, накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в:

поновити правопорушнику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Яворівського районного суду Львівської області від 26 червня 2023 року.
       Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 26 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. в дохід держави – без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя                 Галапац І.І.