ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6738/23 Справа № 175/2573/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О.М. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       15 серпня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень суб`єкту владних повноважень, визнання недійсними державних актів про право власності за землю, 
-за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ 
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень суб`єкта владних повноважень, визнання недійсним державних актів про право власності на землю мотивуючи свої вимоги наступним.
В позові позивачкою зазначено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25.02.1992 Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою, після смерті їхньої з ОСОБА_2 матері ОСОБА_3 , вона та її сестра -  ОСОБА_2  в рівних частинах (по  кожна) успадкували житловий будинок та господарські будівлі і споруди (літня кухня, сарай, вбиральня) розташовані на земельній ділянці площею 0,32 га за адресою:  АДРЕСА_1  та їхні частки в домоволодінні є ідеальними по  у кожної та не були виділені в натурі. 
Рішенням виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 25.12.1996р. №106/18 земельну ділянку площею 0,16 га, розташовану за адресою:  АДРЕСА_1 , передано у власність ОСОБА_1 .. 
Як співвласниці, рішенням виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 25.12.1996 р. №106/19 земельну ділянку площею 0,16 га, розташовану за адресою:  АДРЕСА_1 , передано у власність ОСОБА_2 
20 жовтня 1997 року Новоолександрівською сільською радою видано державні акти на право приватної власності на землю з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, № 016932  та № 016931 відповідно.   
Влітку 2018 року позивачка обладнала заїзд до своєї частини домоволодіння для свого автомобіля з боку АДРЕСА_1 , оскільки  іншого можливого варіанту не існує, і як виявилось, через частину земельної ділянки  ОСОБА_2 . 
Попри обладнання заїзду до своєї частини домоволодіння для свого автомобіля з боку АДРЕСА_1 за наданої раніше згоди ОСОБА_2 стала перешкоджати позивачці у виході та виїзді на вул. Кодацька через належну їй земельну ділянку, що порушує права позички. 
       
КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
       Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2023 рокув задоволенні позовних вимог відмовлено.

       КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
       20.06.2023 року від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2023 року, в якій ставиться питання про скасування зазначеного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
       В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що позивачка та відповідач ОСОБА_2 є власниками часток будинку, а не власниками окремих приміщень будинку. Тож треба отримати й земельну ділянку у спільну часткову власність. 
ОСОБА_4 заблокував прохід до домоволодіння. 
Проведена будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза вказують на ряд допущених порушень, таких як відсутність виходу (виїзду) на АДРЕСА_2 власника ОСОБА_1 , крім того є порушення Державних будівельних норм. 

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому йдеться про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. У відзиві зазначено, що відповідачка та позивачка є співвласницями будинку АДРЕСА_1 . За взаємною згодою вони поділили приміщення будинку для користування, при цьому у користуванні позивачки стало на 17, 4 кв. метра більше. 
Коли вони планували приватизацію земельної ділянки на кожну з них окремо, позивачку влаштовувало, що її земельна ділянка примикала на АДРЕСА_3 . 
Новоолександрівська рада законно передала у власність земельні ділянки.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 доводі апеляційної скарги підтримали, просили рішення суду першої інстанції скасувати за доводами апеляційної скарги та винести нове рішення по суті заявлених вимог.
Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперачували просили відмовити у задоволення апеляційної скарги по суті, або просили відмовити через позовну давність.
Інші учасники процесу належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.237, 238), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

       ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
       Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:
Після смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували домоволодіння в рівних частинах, розташоване на земельній ділянці площею 0,32 га за адресою АДРЕСА_1 .      
В порядку приватизації рішенням виконкому Новоолександрівської сільської ради народних депутатів №106 від 25 грудня 1996 року сторонам передані земельні ділянки площами по 0,16 га.                                                                        
У 1997 році сторони оформили право власності на свої земельні ділянки, про що 20 жовтня 1997 року виконкомом Новоолександрівської сільської ради видані відповідні Державні акти на право приватної власності на землю та погоджені відповідні межі земельних ділянок. Згідно з раніше встановленими межами земельних ділянок позивачка не має виходу на АДРЕСА_1 , має вихід на АДРЕСА_3 , до якої примикає її земельна ділянка. В літку 2018 року вона обладнала заїзд для свого автомобілі з боку АДРЕСА_1 , через частину земельної ділянки відповідачки. 
Відповідно до висновку судового експерта Івченка В.В. №1354-10 від 30.11.2021 зазначено, що: на час проведення дослідження фактичне користування співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будівлями та спорудами, а також земельною ділянкою домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , не відповідає часткам у праві власності по 1/2 частки кожному відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.02.1992 та матеріалам Державних актів на право приватної власності на землю, а саме: частина земельної ділянки співвласника ОСОБА_1 на якій знаходиться частини кімнат, знаходяться на частині земельної ділянки співвласника ОСОБА_2 , а частина земельної ділянки ОСОБА_2 на якій розташовані частини двох кімнат, знаходяться на частині земельної ділянки співвласника ОСОБА_1 . Відсутність виходу (виїзду) на АДРЕСА_2 співвласника ОСОБА_1 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , не відповідає приписам п. 15.3.1 ДБН 5.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» та п. 8.1, п. 8.2 ДБН В. 1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги» щодо проїзду пожежних автомобілів і доступу особового складу пожежно-рятувальних підрозділів з автодрабин і автопідйомників у будь-яку квартиру чи приміщення житлових будинків. Існує технічна можливість облаштування виходу (виїзду) на АДРЕСА_2 співвласника ОСОБА_1 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 ».          
Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачка обрала не той спосіб захисту порушеного права.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке. 

Як вбачається з актів встановлення меж земельної ділянки (а.с.15-19), позивачка ОСОБА_1 добровільно узгодила межі своєї земельної ділянки та земельної ділянки ОСОБА_2 , претензій з цього приводу ні в кого не було.
Як вбачається з копій Державних актів на право приватної власності на землю (а.с.26, 27), земельній ділянки перейшли сторонам у власність відповідно до визначених меж. Земельні ділянки з однаковою площею, по 0, 16 га кожна.

Ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції не встановлені обставини прийняття органами місцевого самоврядування незаконних рішень з приводу отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначених земельних ділянок у власність. 
А отже відсутні законні підстави для визнання незаконними та скасування рішень суб`єктів владних повноважень, визнання недійсними державних актів про право власності на землю, які сторони отримали у 1997 році.

Судом першої інстанції правильно зазначено у рішенні, що позивачка обрала не той спосіб захисту порушеного права.

Питання виходу позивачки до вул. Кодацької вирішується укладанням земельного сервітуту. 

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.
       При таких обставинах апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

       Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
       ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
       Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

        Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2023 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 15.08.2023 року.

               
       Судді: