Справа № 759/9899/23                                                      суддя в І-й інстанції Ясельський А.М.
Провадження № 33/824/3654/2023                                  суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ст. 124, 122-4 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
                     
П О С Т А Н О В А
Іменем України
21 серпня 2023 року                                                                                        м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ст. 124, 122-4 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 19 травня 2023 року серії ААД №268431 18 травня 2023 року о 05 год. 33 хв. в м. Києві по пр-ту Берестейському, 87, водій ОСОБА_1 , рухаючись заднім ходом на автомобілі Scania, д.н.з. НОМЕР_1 , не впевнився в безпеці маневру та здійсним наїзд на автомобіль Mercedes, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 19 травня 2023 року серії ААД №268431 18 травня 2023 року о 05 год. 33 хв. в м. Києві по пр-ту Берестейському, 87, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Scania, д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду з автомобілем Mercedes, д.н.з. НОМЕР_2 , та не дочекавшись поліцію, залишив місце пригоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.
Постановою Святошинського районного  суду міста Києва від 27 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення:
- за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
- за ст. 122-4 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Згідно ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.
Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП є доведеною.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити постанову місцевого суду в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та закрити в цій частині провадження у справу у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а також просить змінити постанову місцевого суду в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, визначивши розмір штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.    
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує про те, що вважає визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та в подальшому притягнення до адміністративної відповідальності з накладенням   стягнення за ст. 122-4 КУпАП незаконним, необґрунтованим. Разом з тим, ОСОБА_1 погоджується, щодо вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Суд першої інстанції не прийняв до уваги його пояснення в частині, що він не відчув зіткнення та не мав наміру залишати місце ДТП. Він не заперечував факту дорожньо-транспортної пригоди за його участю. При цьому, суд прийшов до висновку, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП. ОСОБА_1 вказує, що працюючи водієм на вантажному транспортному засобі, після вивантаження товару, виїжджаючи з парковки та здійснюючи рух засобу заднім ходом, здійснив легке зіткнення причіпом свого транспортного засобу з стоявшим на парковці легковим автомобілем і не поспішаючи виїхав з   двору магазину (дана обставина підтверджується відеозйомкою магазину в якому відбувалося вивантаження товару). ОСОБА_1 не відчув самого зіткнення і в момент, коли він виїжджав, після самого зіткнення, він не знав, про вчинене ним зіткнення. Дана обставина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, де він зазначив по суті порушення «Не відчув ДТП», поясненнями даних ним працівникам поліції, де він чітко описав ситуацію та обставини зіткнення.  З наявної у справі  відеозйомки чітко видно обставини залишення місця ДТП. Про сам факт ДТП - ОСОБА_1 дізнався після дзвінка свого керівника, який повідомив, що він здійснив ДТП. Все це виключає суб`єктивну сторону вчиненого правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та представника потерпілої - адвоката Хруленка А.І., перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктом 2.10.а  Правил дорожнього руху визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Відповідно до ст. 122-4 КУпАП (в редакції закону на момент вчинення  пригоди) залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а саме залишення місця ДТП. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 не заперечує та постанову місцевого суду в цій частині не оскаржує. Відтак, в зазначеній частині постанова місцевого суду не переглядається.
 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з камери спостереження, на якому міститься момент наїзду автомобіля «Сканія», д.н.з. НОМЕР_3 на автомобіль «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , та залишення після ДТП водієм автомобіля «Сканія» місця пригоди.
При цьому, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує про те, що працюючи водієм на вантажному транспортному засобі, після вивантаження товару, виїжджаючи з парковки, та здійснюючи рух засобу заднім ходом, здійснив легке зіткнення причіпом свого транспортного засобу з стоявшим на парковці легковим автомобілем і не поспішаючи виїхав з парковки двору магазину. При цьому, вказує, що не відчув самого зіткнення і в момент, коли він виїжджав, після самого зіткнення, він не знав, про вчинене ним зіткнення.
Разом з тим, на підтвердження зазначених доводів ОСОБА_1 не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
В даному випадку  ОСОБА_1 не заперечує факт вчинення ним ДТП та факт залишення місця пригоди до приїзду працівників поліції.
З наданого суду відео вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Сканія», вдарив його задньою частиною припаркований автомобіль «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , чого не міг не бачити, рухаючись заднім ходом та не міг не відчути, оскільки зіткнення з будь-якою перешкодою, в даному випадку з іншим автомобілем безумовно здійснює вплив на фізичні характеристики руху автомобіля, який здійснив таке зіткнення.
Відповідно ст. 23, 33 КУпАП при призначенні покарання суд врахував характер вчиненого правопорушення, відомості про його особу, тому апеляційний суд погоджується із остаточно призначеним адміністративним стягненням у межах санкції за більш серйозне правопорушення, оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
За таких обставин, висновки місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП є обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Доводами апеляційної скарги зазначені висновки не спростовуються, а, відтак, підстав до задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                     В.О. Фінагеєв