Ухвала
 
12 липня 2023 року
м. Київ
справа № 523/603/20
провадження № 61-9958ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., 
Коломієць Г. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 травня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним вище позовом.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 травня 
2020 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду 
від 05 квітня 2023 року, позов  ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошові кошти, які знаходились на банківському рахунку Global Currency Account No. 365-901-879-7 у сумі 7 955,73 дол. США, відкритому на ім`я ОСОБА_2 . Поділено спільне майно подружжя ОСОБА_2 та               ОСОБА_1 наступним чином: визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на 1/2 частину грошових коштів, а саме: 3 977,87 дол. США, що згідно з курсом Національного банку України (далі - НБУ) становить 
95 340,27 грн; визнано за ОСОБА_1 право особистої власності на 1/2 частину грошових коштів, а саме: 3 977,87 дол. США, що згідно з курсом НБУ становить 95 340,27 грн. Визнано спільною сумісною власністю 
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошові кошти, які знаходились на банківському рахунку POSB eSavings Bank Account No. 007-60691-5 у сумі 
780 сінгапурських доларів, відкритому на ім`я ОСОБА_2 . Поділено спільне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступним чином: визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на 1/2 частину грошових коштів, а саме: 390 сінгапурських доларів, що згідно з курсом НБУ становить 6 928,41 грн; визнано за ОСОБА_1 право особистої власності на 1/2 частину грошових коштів, а саме: 390 сінгапурських доларів, що згідно з курсом НБУ становить 6 928,41 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частину боргових зобов`язань у сумі 3 126,15 дол. США, що згідно з курсом НБУ становить 74 926,63 грн; 1/2 частину компенсації за оплату навчання сина - ОСОБА_3 у сумі 
4 043,70 дол. США, що згідно з курсом НБУ становить 96 918,07 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
1. У травні 2023 року  ОСОБА_1 вперше звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Одеси 
від 18 травня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 05 квітня 2023 року у вказаній справі.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 травня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року у справі на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню (провадження № 61-7674ск23).
2. У червні 2023 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 травня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 05 квітня 2023 року.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є ухвала про відмову 
у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Отже, ураховуючи наведені вище норми, а також те, що ОСОБА_1 вже звертався до Верховного Суду із касаційною скаргою на вказані судові рішення, за результатом розгляду якої судом касаційної інстанції постановлено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу було подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, відсутні правові підстави для розгляду повторно поданої ОСОБА_1 касаційної скарги на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 травня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року, а тому 
у відкритті касаційного провадження слід відмовити з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.
Норми ЦПК України не передбачають можливості повторного подання касаційної скарги на ті самі судові рішення тією самою особою при наявності ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження.
Посилання на випадки, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, слід наводити у первинно поданій касаційній скарзі, а не у повторно поданій касаційній скарзі, оскільки норма ЦПК України є імперативною, а повторне подання касаційної скарги на ті самі судові рішення за наявності ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження не допускається.
Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 травня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               Д. Д. Луспеник
                                                                                                               Б.І. Гулько
                                                                                                                Г. В. Коломієць