ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/3013/23
Провадження № 22-ц/4820/1414/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2023 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (далі – ТОВ «ФК «Ріальто») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ТОВ «ФК «Ріальто» зазначило, що 12 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (далі – ТОВ «ФК «Фінанс Інновація») і ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір №210412-28010-6 (далі – кредитний договір), за умовами якого ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» надало відповідачу кредит у розмірі 9 000 грн строком на 30 днів. У свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1,7% від суми кредиту за кожний день користування та у розмірі 4% від суми кредиту за кожний день прострочення.
На підставі договору про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17 червня 2021 року ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» відступило ТОВ «ФК «Ріальто» за плату право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
ОСОБА_1 не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 24 січня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 29 996 грн, яка складається з 9 000 грн неповернутого кредиту, 4 590 грн поточних процентів за період з 12 квітня по 12 травня 2021 року, 16 406 грн прострочених процентів за період з 13 травня по 1 липня 2021 року.
За таких обставин ТОВ «ФК «Ріальто» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 29 996 грн заборгованості за кредитним договором, а також 2 684 грн судового збору та 9 000 грн витрат на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2023 року позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» 11 996 грн заборгованості за кредитним договором, 1 073 грн 39 коп. судового збору та 1 000 грн витрат на правову допомогу.
Суд першої інстанції керувався тим, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «Ріальто» слід стягнути неповернутий кредит і нараховані проценти у межах строку кредитування. Оскільки ОСОБА_1 сплатив частково проценти у розмірі 1 594 грн, то розмір заборгованості склав 11 996 грн (9000+4590-1594). Отже, підстави для стягнення з відповідача 16 406 грн процентів, які нараховані позичальником після спливу строку дії кредитного договору, відсутні. У зв`язку з розглядом справи ТОВ «ФК «Ріальто» понесло витрати на професійну правничу допомогу, які з урахуванням пропорційності розміру задоволених вимог, а також співмірності та справедливості, слід стягнути з ОСОБА_1 у розмірі 1 000 грн.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Ріальто» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зменшення заборгованості за поточними процентами, відмови у стягненні заборгованості за процентами на прострочену суму та зменшення судових витрат і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим розмір заборгованості складається з 9 000 грн неповернутого кредиту та 4 590 грн процентів за користування кредитом. При надходженні коштів у першу чергу здійснюється оплата процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому сплачені  ОСОБА_1 1 594 грн не можуть бути направлені на погашення заборгованості за поточними процентами. Оскільки ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, то відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) та пункту 3.3 кредитного договору позивач нарахував проценти від простроченої суми за ставкою 4% за кожен день користування кредитом за період з 13 травня до 1 липня 2021 року. ТОВ «ФК «Ріальто» понесло обґрунтовані судові витрати, які мають буті відшкодовані відповідачем у повному обсязі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною першою статті 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

12 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» і ОСОБА_1 укладено в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» надало відповідачеві грошові кошти (споживчий кредит) у розмірі 9 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1 кредитного договору).
Пунктами 1.2, 1.3 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів під 1,7% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 620,50%).
Згідно з пунктом 3.3 кредитного договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4,0% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1460%) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору. Сторони домовилися, що процентна ставка, визначена у цьому пункті договору, нараховується відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.
Того ж дня, тобто 12 квітня 2021 року, ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 9 000 грн, натомість, останній у встановлений кредитним договором строк не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними. 22 травня 2021 року ОСОБА_1 частково погасив проценти за користування кредитом у розмірі 1 594 грн.
17 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» і ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3, за умовами якого ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
На день відступлення права вимоги (17 червня 2021 року) ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» нарахувало заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 956 грн, яка складається з 9 000 грн неповернутого кредиту та 15 956 грн процентів за користування кредитом.
Із розрахунку заборгованості (а.с. 21) слідує, що до вказаної заборгованості ТОВ «ФК «Ріальто» донарахувало ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами за період до 1 липня 2021 року та визначило відповідачеві заборгованість за процентами у розмірі 20 996 грн.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Із положень частини першої статті 631 ЦК України слідує, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з частиною першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, якщо інше не встановлено договором.
При укладенні будь-якого договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
У зобов`язальних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором.
Зібрані докази вказують на те, що 12 квітня 2021 року ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, на виконання якого ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перерахувало на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 9 000 грн.
ОСОБА_1 зобов`язався до 12 травня 2021 року повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1,7% на день. Отже, сторони встановили строк кредитування тривалістю 30 днів.
У встановлений кредитним договором строк ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти та проценти за користування кредитом. Після закінчення строку дії кредитного договору ОСОБА_1 частково сплатив позичальнику проценти за користування кредитом у розмірі 1 594 грн.
Надалі ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» відступило ТОВ «ФК «Ріальто» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
За таких обставини суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що  ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «Ріальто» слід стягнути неповернутий кредит і проценти за користування кредитом у межах строку кредитування (30 днів).
Враховуючи розмір неповернутого кредиту та розмір процентної ставки, суму погашеної заборгованості, суд правомірно керувався тим, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 11 996 грн (9000+4590-1594).
Посилання ТОВ «ФК «Ріальто» на неправильність визначеного судом розміру заборгованості за кредитним договором суперечать фактичним обставинам справи.
Матеріали справи не містять даних щодо продовження (пролонгації) ОСОБА_1 строку дії кредитного договору.
Водночас із розрахунку заборгованості (а.с. 21) слідує, що ТОВ «ФК «Ріальто» висунуло ОСОБА_1 вимоги про стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 13 травня до 1 липня 2021 року, а не процентів від простроченої суми (відповідно до статті 625 ЦК України).
Оскільки ТОВ «ФК «Ріальто» нарахувало проценти за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування, то суд першої інстанції правомірно керувався тим, що підстави для стягнення цих процентів з відповідача відсутні.
Доводи апеляційної скарги не спростовують указаного висновку суду.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Відповідно до частини першої статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За змістом статті 19 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі – Закон №5076-VI) видами адвокатської діяльності, зокрема, є:  надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;  представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами .
В силу статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.  Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
В силу частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі задоволення позову – на відповідача;  у разі відмови в позові – на позивача;  у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.
Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд повинен врахувати положення статті 141 ЦПК України, згідно якої у разі часткового задоволення позову судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи слідує, що на підставі договору про надання юридичних послуг від 2 червня 2022 року №02/06/2022 (а.с. 49) адвокат Руденко К.В. надавав ТОВ «ФК «Ріальто» професійну правничу допомогу у справі. За умовами цього договору сторони визначили фіксований розмір гонорару за різні види правових послуг (пункт 3.1). Загальна вартість договору становитиме суму вартості послуг, указану в усіх актах наданих послуг (пункт 3.3).
23 грудня 2022 року ТОВ «ФК «Ріальто» та адвокат Руденко К.В. склали акт приймання-передачі наданих послуг №22/1, відповідно до якого останній надав позивачеві правову допомогу зі складання позовної заяви та клопотань про витребування доказів на суду 9 000 грн. 
Згідно платіжного доручення №583 від 11 січня 2023 року ТОВ «ФК «Ріальто» сплатило адвокату Руденку К.В. гонорар за договором про надання юридичних послуг у розмірі 144 000 грн (за правові послуги у 16 справах).
Оскільки позов ТОВ «ФК «Ріальто» задоволено частково, тобто на 40% (11 996?100:29996), то позивач мав право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 600 грн. (9000?40%)
Водночас витрати ТОВ «ФК «Ріальто» на професійну правничу допомогу не є співмірними з обсягом отриманих позивачем юридичних послуг і тривалістю їх надання адвокатом. Так, правова допомога надавалася адвокатом Руденком К.В. одночасно в декількох однотипних справах; складення позовних заяв і клопотань про витребування доказів стосувалися тотожного предмета спору; процесуальні документи містять аналогічні обґрунтування, складені за допомогою комп`ютерної техніки та є незначними за обсягом.
В суді першої інстанції ОСОБА_1 заявив клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з невідповідністю їх розміру критеріям співмірності.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з урахуванням принципу співмірності судових витрат із складністю справи та наданих адвокатом послуг з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» слід стягнути 1 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Доводи апеляційних скарг про неправильність визначення судом складу та розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу не відповідають обставинам справи та нормам процесуального закону .
З огляду на те, що апеляційна скарга ТОВ «ФК «Ріальто» залишена без задоволення, то понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в апеляційному суді не підлягають відшкодуванню.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Суд здійснив розподіл судових витрат з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Мазурок О.В.                
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 27