ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Ясінської Я.О. – захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 липня 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, військовозобов`язаного, проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 17000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн..
Згідно постанови суду, 14.11.2022 року о 14 год. 50 хв. в м. Чернівці, по вул. Героїв Майдану, 53, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився. Відмова фіксувалася працівниками поліції за допомогою технічних засобів відеозапису. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.
Адвокат Ясінська Я.О. у своїй апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_1 вважає, що постанова суду ухвалена з порушенням норм матеріального та 

ЄУНСС №727/10760/23 Головуючий у І інстанції: Танасійчук Н.М.
Провадження №33/822/479/23 Доповідач: Станковська Г.А. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

процесуального права, при цьому суд формально підійшов до дослідження та оцінки доказів по справі, не повною мірою з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду є незаконною та необґрунтованою.
Стверджує, що докази, на які послався суд у своїй постанові, не можна визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззаперечну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч.1 ст. 9 КУпАП. Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння, передбачений інструкцією. Також з відеофайлу, який міститься в матеріалах справи видно, що причина зупинки, яку працівники УПП озвучили ОСОБА_1 не відповідає тій, яка зазначена в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Також направлення на огляд водія на стан наркотичного сп`яніння оформлено неналежним чином, оскільки неправильно зазначено ім`я водія та містяться виправлення. Не зазначено, яким чином встановлено ознаки наркотичного сп`яніння.
Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення склав поліцейський ОСОБА_2 , в той час як направлення на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння склав поліцейський ОСОБА_3 , який відбирав письмові пояснення у ОСОБА_1 , та яке не підписано працівником УПП та містить виправлення.
Оскільки належні та допустимі докази, які б «поза розумним сумнівом» доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні, враховуючи численні порушення при складенні адміністративних матеріалів, а також у зв`язку із тим, що згідно з ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова судді скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката Ясінської Я.О., заслухавши думку останньої та пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Заперечення вини ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та під час слухання справи, як самим правопорушником, так і його адвокатом, у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та спростовуються ( доводяться) наступним. 
Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами.
Зокрема, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №386293 від 14.11.2022 року, яким встановлено, що 14 листопада 2022 року о 14 год. 50 хв. в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 53, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi А4 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря нарколога відмовився на місці зупинки транспортного засобу, згідно чинного законодавства, чим порушив п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП .
При цьому, у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено п/в НОМЕР_3 та видано йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_4 від 14.11.2022 р..
Окрім того, ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. 
З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомився та власноручно його підписав (а.с.1). 
Так, у своєму поясненні ОСОБА_1 вказав, що його транспортний засіб не виявив ознак перебування в ДТП, а решта звинувачення просто недоречні (а.с.3).
Проте, на думку суду, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Пункт 2.5 ПДР встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться: 
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що ОСОБА_1 у своєму поясненні зазначив, що звинувачення просто недоречні, а тому від проходження у лікаря нарколога медичного огляду у встановленому порядку на запрошення працівників поліції відмовився (а.с.3).
Так, дійсно, акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відносно ОСОБА_1 не складався, оскільки в останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, й стан такого сп`яніння визначити за допомогою спеціального технічного засобу неможливо.
Проте, було складено направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у ЧОНД м. Чернівці (а.с. 2). Оскільки в ОСОБА_1 було виявлено такі ознаки, як: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Однак, ОСОБА_1 відмовився від огляду в медичному закладі на місці зупинки транспортного засобу.
Отже, підстав сумніватися у правомірності дій працівників поліції та документуванні факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у суду немає, зважаючи на те, що останній вважав такі звинувачення просто недоречними і пройти огляд на стан сп`яніння категорично відмовився. 
Тобто, людина, яка впевнена в тому, що вона нічого протизаконного не вживала, погодиться на будь-який огляд і заперечувати проти такого огляду не буде.
Апеляційним судом встановлено, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини були зафіксовані на відео з бодікамери працівників поліції - 476988, 476891, на яких чітко зафіксовано факт відмови ОСОБА_4 від проходження огляду в медичному закладі, при цьому останньому чітко роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду (а.с.6).
Більше того, з наявних відеозаписів вбачається, що працівники поліції проявляючи врівноваженість та спокій, неодноразово пропонували ОСОБА_1 , та питали чи бажає він пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі та роз`яснювали йому, у зв`язку з чим він має пройти такий огляд саме в закладі охорони здоров`я й наслідки відмови від огляду, проте поведінка останнього ставить під сумнів його адекватність, так як була зневажлива, а реакція на пропозицію огляду нервова та збуджена. 
Отже, зазначені вище матеріали підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, будь-яких зауважень, доповнень чи обґрунтованих пояснень до них, правопорушником надано не було. Більш того, матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний із діями працівників поліції, а неправомірні їх дії щодо порушення його огляду на стан сп`яніння, як про те твердить захист, не були предметом окремого оскарження в суді. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до переконливого висновку, що підстав вважати наявні в матеріалах справи докази невірними і неналежними, як на це посилається у своїй апеляційній скарзі сторона захисту та підстав недовіряти наявним в матеріалах справи доказам та сумніватися в їх правдивості у суду немає, оскільки вони складені у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зокрема Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи "Ван де Хурк проти Нідерландів", §61, "Болдеа проти Румунії", §30, "Морейра Феррейра проти Португалії", § 84).
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Отже, наявні в матеріалах справи докази є належними та допустимими й складені у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких порушень вимог законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Більше того, згідно постанови Серії БІР №6170794 від 14.11.2022 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі вбачається, що зупинка працівників поліції біля транспортного засобу Audi A4 д.н.з. НОМЕР_2 під керування ОСОБА_1 була цілком обґрунтованою, оскільки останній стояв на дорозі, при цьому не мав у наявності знаку аварійної зупинки, аптечки та вогнегасника, чим порушив

п.31.4.7.є) ПДР України (а.с.5). 
При цьому, суд звертає увагу, що Указом Президента №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 введено воєнний стан. Воєнний стан – це особливий правовий режим, що передбачає надання відповідним органам державної влади повноважень з тимчасового обмеження конституційних прав громадян. Для цього українське законодавство наділило їх низкою повноважень. Тому правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу і застосовувати силу, спецзасоби чи вогнепальну зброю. Тобто, працівники поліції, як представники державного органу, наділені правом зупиняти транспортні засоби чи зупинятися біля них за наявних для того підстав та вимагати від водіїв надавати для перевірки документи чи у проведенні інших дій. 
За таких обставин, порядок огляду ОСОБА_1 працівниками поліції у відповідності до вимог інструкції не порушено та не суперечить вимогам закону, а тому висновки суду першої інстанції про винуватість останнього у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Твердження сторони захисту на наявні помилки чи виправлення в матеріалах адміністративного провадження не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, були предметом розгляду судом першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування постанови районного суду, оскільки наявними в справі заявами/поясненнями працівників поліції (а.с.24,25,47,54,55), повністю спростовуються доводи адвоката щодо технічних помилок при складання адміністративних матеріалів. 
В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloranand Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».
Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому діяння, такими, що ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі. За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -    

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну адвоката Ясінської Я.О. - залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 , якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України - без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернівецького
апеляційного суду Г.А. Станковська