УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/4802/23 Головуючий у 1-й інст. Токарєв  А. Г. 
Категорія ст.173-2 ч.1 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі: особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , її захисника – Ткачук Таміли Андріївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Савіцької Анни Олегівни, діючої в інтересах потерпілої ОСОБА_2 , на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 23 травня 2023 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 
в с т а н о в и в:
Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 23 травня 2023 року закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Савіцька А.О., діючи в інтересах  ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, прийняти нову, якою визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1  неодноразово та систематично здійснювався тиск, домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , про що свідчать термінові заборонні приписи, додані до апеляційної скарги, показання свідка ОСОБА_3 та постанова від 18.07.2022 по справі №295/5442/22, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Однак, суд першої інстанції дані обставини не врахував. На її думку, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, її вина підтверджується сукупністю доказів, наявних у матеріалах справи.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання потерпіла ОСОБА_2 та її адвокат Савіцька А.О. повторно в суд апеляційної інстанції не з`явились, докази поважності неявки до клопотання про відкладення розгляду справи як потерпіла, так і її представник не надали, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник Ткачук Т.А. апеляційну скаргу не визнали. ОСОБА_1 пояснила, що насильство відносно своєї матері, за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, не вчиняла. Між ними дійсно виникають конфлікти з приводу користування квартирою, у якій вони проживають. Захисник Ткачук Т.А. вказала, що на даний час встановлений порядок користування квартирою, а заборонні приписи оскаржуються в судовому порядку. Вважає постанову судді місцевого суду законною і обґрунтованою, оскільки в діях її підзахисної не має складу адміністративного правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників, які з`явилися у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суддею місцевого суду зазначені вимоги закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 виконані в повному обсязі.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, 12.04.2023 року, близько 10 години в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно своєї матері  ОСОБА_2 , а саме: виражалась словами нецензурної лайки, виштовхувала з кімнати, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1).
ОСОБА_1 у судовому засіданні в суді першої інстанції свою вину не визнала та не вчиняла домашнє насильство відносно своєї матері. Пояснила, що перебувала в кімнаті зі своєю донькою та раптово побачила як приїхав наряд поліції. Сварок та конфліктів в цей день з матір`ю не було, свідків події немає. Вказала, що часто, без підстав, поліцію викликає брат – ОСОБА_3 .
Також, судом першої інстанції було допитано, в якості свідка,  ОСОБА_4 , який пояснив, що ОСОБА_1 є його сусідкою. Зазначив, що проживає в будинку з 2016 року на першому поверсі, а ОСОБА_1 проживає на другому. 12.04.2023 весь день знаходився вдома, сварок та конфліктів цього дня, так і протягом усього часу від сусідів ніколи не чув.
Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 є її донькою. Подія сталась вранці 12.04.2023. Прокинувшись, раптом почула, як за адресою, за якою проживає, приїхали працівники швидкої медичної допомоги, які зайшли в кімнату до її онуки. ОСОБА_2 намагалась з`ясувати, що сталось та донька - ОСОБА_1 почала ображати останню словами нецензурної лайки та штовхати не маючи на це причин. Після чого, додому прийшов син - ОСОБА_3 та помітив на тілі матері - ОСОБА_2 червоні плями, які з`явились в результаті застосування ОСОБА_1 фізичної сили, що і стало підставою для виклику працівників поліції.
Свідок ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 є його сестрою. Прийшовши додому, побачив свою матір ОСОБА_2 , яка була в стурбованому стані та з червоними плямами на шкірі. Остання пояснила, що прояви на шкірі з`явились після того, коли ОСОБА_1 її штовхнула. Щоб зафіксувати побої, ОСОБА_3 викликав працівників поліції, оскільки бійки та сварки в сім`ї відбуваються досить часто.
Свідок ОСОБА_5 , лейтенант поліції, в судовому засіданні зазначив, що під час патрулювання, отримав виклик на службовий планшет «Домашнє насильство», за адресою: АДРЕСА_1 . Прибувши на місце виклику, ОСОБА_2 повідомила, що її дочка ОСОБА_1 вчиняє стосовно неї домашнє насильство, а саме, нецензурно виражається в її сторону, а також виштовхує з кімнати, за що на ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 також повідомила, що її мати ОСОБА_2 вчиняє відносно неї домашнє насильство, а саме, виражалась на її адресу словами нецензурної лайки та погрожувала виселити з квартири. Після чого, на ОСОБА_2 було складено протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Доповнив, що враховуючи встановлені ризики на ОСОБА_1 було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника терміном на 7 днів.
Окрім допиту свідків та дослідження протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №498405 від 12.04.2023 року, судом першої інстанції також було досліджено долучені письмові матеріали.
Зокрема, судом першої інстанції було досліджено письмові пояснення  ОСОБА_2 від 12.04.2023, в яких та зазначила, що перебуваючи в своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , побачила, як до кімнати її дочки  ОСОБА_1 прямують медичні працівники. Прийшовши до кімнати дочки, поцікавитись, що сталось, ОСОБА_1 почала виражатись в її адресу словами брутальної лайки, виштовхувати з кімнати руками, казала, щоб я «випиралась» з квартири, хоча власником квартири є вона (а.с.3).
З письмових пояснень  ОСОБА_3 від 12.04.2023 року вбачається, що 12.04.2023 близько 12 години він знаходився за місцем своєї роботи. У цей час до нього зателефонувала його матір  ОСОБА_2 , яка повідомила про вчинення відносно неї домашнього насильства її дочкою  ОСОБА_1 , яке виражалось брутальною лайкою, погрозами вигнати матір з власної квартири. Після дзвінка матері він приїхав до неї та було прийняте рішення про виклик працівників поліції (а.с.4).
Також матеріали справи містять копію термінового заборонного припису, винесеного цього ж числа стосовно ОСОБА_1 строком на 7 діб (а.с. 6).
Відповідно положень частини 1 статті 173-2 КУпАП вчинення насильства в сім`ї полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Пунктом 3 частини 1статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Пунктом 17 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
З огляду на наведені вище пояснення беззаперечно вбачається, що  ОСОБА_2 та  ОСОБА_1  перебувають в стані триваючого конфлікту, пов`язаного з користуванням житлом. 
При цьому, можливі нецензурні висловлювання та образи в межах конфлікту, який склався 12.04.2023 між  ОСОБА_2 та  ОСОБА_1 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 173-2 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних, достатніх і переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що ОСОБА_1  вчинила домашнє насильство відносно ОСОБА_2 . Так, протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №498405 від 12.04.2023 складений на підставі пояснень останньої, а ОСОБА_3 не був безпосереднім свідком подій. Інших свідків події в протоколі про адміністративне правопорушення не встановлено та не зазначено, докази наявності будь-яких тілесних ушкоджень, про які зазначає потерпіла, в матеріалах справи відсутні, а наявність триваючого конфлікту з приводу користування житлом не свідчить про домашнє насильство.
Апеляційний суд не бере до уваги подані апелянтом до апеляційної скарги копії термінових заборонних приписів стосовно кривдника від 09.06.2022 №269353, від 22.03.2023 №160852, винесених відносно  ОСОБА_1 , а також копію постанови від 18.07.2022 у справі №295/5442/22, оскільки такі не подавалися до суду першої інстанції та на правильність висновків суду, з огляду на вищевикладені обставини, не впливають.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката Савіцької Анни Олегівни, діючої в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а постанову судді Богунського районного суду м.Житомира від 23 травня 2023 року - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич