Ухвала
07 серпня 2023 року
місто Київ
справа № 953/2790/23
провадження № 61-10394ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 червня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2023 році ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що:
09 лютого 2017 року Військово-лікарською комісією Шевченківського районного військового комісаріату міста Харкова заявник був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що було оформлено протоколом від 09 лютого 2017 року № 17, який знищений внаслідок ракетного обстрілу ІНФОРМАЦІЯ_1 06 липня 2022 року;
ОСОБА_1 виключений з військового обліку і не є військовозобов`язаним.
Заява обґрунтована тим, що після проходження зазначеної комісії всі відомості були внесені у виданій йому обліково-послужній картці до тимчасового посвідчення №  НОМЕР_1 , проте у військово-облікові документи не була внесена фраза «з виключенням з військового обліку». Таким чином, він був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку під час дії мобілізації.
Також зазначав, що отримати дублікат рішення за наслідком проходженням ним зазначеної комісії він не може, оскільки згідно з відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_2 всі його документи були знищені внаслідок ракетного обстрілу ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Факт виключення його з військового обліку потрібен для влаштування на роботу; вступу до аспірантури; перетину державного кордону в робочих, гуманітарних і лікувальних потребах.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2023 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 13 червня 2023 року, у відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено, оскільки заявник, на думку суду, має звернутися з відповідним позовом у порядку адміністративного судочинства.
11 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційного скаргою на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 червня 2023 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, подана у строк, судовий збір сплачено.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У касаційній скарзі заявник посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а саме: суд апеляційної інстанції вийшов за межі підстав та доводів апеляційної скарги, додатково зазначивши, що правовідносини, пов`язані з військовим обов`язком мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства, що не було підставою для відмови судом першої інстанції у відкритті провадження у цій справі; суди першої та апеляційної інстанції не врахували, що не є існуючим суб`єктом для Міністерства оборони України, оскільки він не проходив військову службу, не є призовником, військовослужбовцем чи військовозобов`язаним, після проходження лікарської комісії він набув статусу цивільної особи не придатної до військової служби, встановлення зазначених фактів стосується його цивільних прав; судами попередніх інстанцій допущено порушення статі 293 ЦПК України; суди не врахували висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 щодо критерій розмежування судової юрисдикції у контексті застосування статей 293, 315 ЦПК України, водночас суди помилково застосували висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги, а також відмови у відкритті касаційного провадження.
Отже, є підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребування матеріалів справи.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Підставами відкриття касаційного провадження є підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 червня 2023 року.
Витребувати з Київського районного суду м. Харкова цивільну справу № 953/2790/23 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.
Надіслати заявнику копію цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                В. В. Яремко
                                                                                                            С. О. Погрібний
                                                                                                            О. В. Ступак