Ухвала
03 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 522/18290/16
провадження № 61-11545ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу адвоката Рязанцевої Олександри Олександрівни як представника ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 22 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняття спадщини, за зустрічним позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про встановлення спадщини відумерлою та виселення,
 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 в період                           з 01 березня 2009 року до 21 жовтня 2015 року, та встановити факт прийняття нею спадщини, що складається із квартири АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
У 2017 році Одеська міська рада звернулась до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати спадщину відумерлою у зв`язку з тим, що спадкоємців на спадкове майно немає, а ОСОБА_1 виселити, як особу, що проживає без достатніх правових підстав.
Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 15 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задовольнив. Встановив факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 01 березня 2009 року                      до 21 жовтня 2015 року. Встановив факт прийняття спадщини, що складається із квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . В задоволенні зустрічного позову Одеської міської ради відмовив.
Апеляційний суд Одеської області рішенням від 18 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнив частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини скасував та в цій частині ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Верховний Суд постановою від 07 листопада 2018 року касаційну скаргу Одеської міської ради задовольнив частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 18 жовтня 2017 року скасував. Справу передав на новий розгляд до першої інстанції.
Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 11 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Встановив факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 01 березня 2009 року  до 21 жовтня 2015 року (на час відкриття спадщини). В решті позову відмовив. Зустрічний позов Одеської міської ради залишив без задоволення.
Одеський апеляційний суд постановою від 22 червня 2023 року апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнив. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2020 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив у повному обсязі. Зустрічний позов Одеської міської ради задовольнив. Визнав спадщину після смерті ОСОБА_2 , що складається з квартири АДРЕСА_1 , відумерлою. Виселив ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 . 
01 серпня 2023 року адвокат Рязанцева О. О. як представник ОСОБА_1 подала через систему «Електронний суд» касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 22 червня 2023 року у цій справі. 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження.
 
Адвокат Рязанцева О. О. як представник ОСОБА_1 звернулася з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що копію оскаржуваної постанови Одеського апеляційного суду                            від 22 червня 2023 року ані ОСОБА_1 , ані її представник не отримували. З повним текстом постанови апеляційного суду ОСОБА_1 ознайомилася                  03 липня 2023 року на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень. Повний текст постанови апеляційного суду складено 29 червня 2023 року, але незважаючи на заяву про видачу постанови, її так і не було видано та відправлено, через що ОСОБА_1 була позбавлена можливості ознайомитися та підготувати касаційну скаргу з моменту складення повного її тексту. 17 липня 2023 року на електронну адресу адвоката Рязанцевої О. О. надійшов лист від Одеського апеляційного суду, в якому зазначено, що справа була повернута до суду першої інстанції 12 липня 2023 року.
На цей час, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо поважності причин пропуску заявником строку на касаційне оскарження з огляду на наступне.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Встановлено, що представник ОСОБА_1 - адвокат Рязанцева О. О. була присутня в судовому засіданні апеляційного суду 22 червня 2023 року.
Повний текст постанови Одеського апеляційного суду від 22 червня 2023 року складено 29 червня 2023 року та надісланий судом до Єдиного державного реєстру судових рішень - 30 червня 2023 року, а опубліковано - 03 липня       2023 року.
Статтею 272 ЦПК України визначено, що копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення. У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня. За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Проте адвокатом Рязанцевою О. О. як представником ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження недотримання судом апеляційної інстанції вимог, встановлених у статті 272 ЦПК України щодо порядку видачі або направлення судового рішення.
Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та роз`яснити заявнику про необхідність надання доказів, що підтверджують недотримання Одеським апеляційним судом вимог, встановлених у статті 272 ЦПК України щодо порядку видачі або направлення судового рішення.
 
На підтвердження наведених обставин заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку, копії матеріалів справи тощо.
Верховний Суд зазначає, що на стадії відкриття касаційного провадження Верховний Суд не має можливості перевірити наявність чи відсутність доказів на підтвердження надсилання/вручення судом апеляційної інстанції копії рішення заявнику, оскільки за правилом частини сьомої статті 394 ЦПК України питання про витребування матеріалів справи вирішується під час відкриття касаційного провадження.
Також, адвокат Рязанцева О. О. як представник ОСОБА_1 в касаційній скарзі як на підставу скасування судового рішення посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19 квітня           2023 року у справі № 308/10705/20, від 08 лютого 2023 року у справі                               № 365/455/20, від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17, від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). А також, зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
За правилами пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Диспозиція вищевказаної норми процесуального закону передбачає, що крім іншого заявнику необхідно вказувати норму права щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній.
В мотивувальній частині касаційної скарги ОСОБА_3 не зазначає в частині застосування якої саме норми права відсутній правовий висновок Верховного Суду. Мотивувальна частина касаційної скарги містить нормативно-правове обґрунтування, проте, суд не наділений повноваженнями на власний розсуд з контексту скарги обирати норми права, із застосуванням яких не погоджується заявник.
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Пунктом 29 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) передбачено, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Відповідно до частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Так, касаційна скарга була сформована в системі «Електронний суд», однак доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій цієї касаційної скарги, заявником не надано.
Ураховуючи наведене, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, заявнику необхідно надати до суду нову редакцію касаційної скарги, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити конкретну обов`язкову підставу (и) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування, надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Крім цього, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.
Відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
В касаційній скарзі адвокат Рязанцева О. О. як представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 22 червня                 2023 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Позовну заяву ОСОБА_1 подано у 2016 році, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становила 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (мінімальна заробітна плата - 1 378,00 грн, підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання позову у цій справі), тому судовий збір за подання касаційної скарги в даному випадку становить             881,92 грн (551,20 грн х 200 % х 0,8).
Зустрічний позов Одеської міської ради подано у 2017 році, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 1 600,00 грн, підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання зустрічного позову у цій справі), тому судовий збір за подання касаційної скарги за дві немайнові вимоги в даному випадку становить             5 120,00 грн (1 600 грн х 2 х 200 % х 0,8).
Отже, судовий збір за подання касаційної скарги в даному випадку становить 6 001,92 грн (881,92 грн + 5 120,00 грн).
Згідно з наданої копії квитанції до платіжної інстанції від 21 липня 2023 року                  № 0.0.3111024502.1 ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 1 102,43 грн.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 4 899,49 грн (6 001,92 грн - 1 102,43 грн).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 4 899,49 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.                            р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу адвоката Рязанцевої Олександри Олександрівни як представника ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 22 червня 2023 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                        А. Ю. Зайцев