ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1549/23                        Головуючий І інстанції - Теслікова
Провадження № 33/818/622/23                        Суддя доповідач - Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.1,2 ст.172-7 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
14 червня 2023 року м. Харків

       Харківський апеляційний суд у складі: 
головуючого        судді                                 Гєрцика Р.В.
секретаря судового засідання                        Соболєвої Є.Є.         
за участю прокурора                                 Кубаха М.А.
особи, яка притягається 
до адміністративної відповідальності                  ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 березня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, щодо ОСОБА_1 -

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника Комунальної установи «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради, будучи у складі зборів колективу Центру, являючись згідно з п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, 01.12.2021 року, 02.09.2022 року та 02.11.2022 року не повідомив публічно збори колективу Центру у встановленому цим Законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед розглядом на засіданні цих зборів питання щодо його преміювання, маючи в даному питанні приватний інтерес, який зумовлений особистим майновим інтересом у вигляді премії. 
Своїми діями  ОСОБА_1  порушив вимоги п.2 ч.1 ст.28, ч.2 ст.35-1 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.172-7 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника Комунальної установи «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради, будучи у складі зборів колективу Центру, являючись згідно з п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, 01.12.2021 року, 02.09.2022 року та 02.11.2022 року в умовах реального конфлікту інтересів вчинив дії, а саме взяв участь у засіданні зборів колективу Центру у розгляді питання щодо його преміювання та прийнятті відповідного рішення, проголосував «за», маючи в даному питанні приватний інтерес, який зумовлений особистим майновим інтересом у вигляді премії. 
Таким чином,своїми діями  ОСОБА_1 порушив вимоги п.2 ч.1 ст.28, ч.2 ст.35-1 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.172-7 КУпАП.
Постановою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 березня 2023 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень та накладено на нього адміністративне стягнення:
- за ч.1 ст.172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1 700 грн.;
- за ч.2 ст.172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3 400 грн.
На підставі ст.36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП .
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що 03.04.2023 року ним було вперше подано апеляційну скаргу, в якій він просив поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку тим, що апеляційну скаргу було підготовлено його захисником, однак 27.03.2023 року він дізнався, що захисник був госпіталізований до лікарні. В подальшому постановою Харківського апеляційного суду від 25.04.2023 року апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з тим, що до апеляційної скарги не було долученої копії медичних документів. Після отримання постанови Харківського апеляційного суду від 25.04.2023 року, він 12.05.2023 року повторно подав апеляційну скаргу з копіями медичних документів, які підтверджують госпіталізацію його захисника, що позбавило його можливості вчасно звернутись з апеляційною скаргою.
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що в процесі розгляду зборами трудового колективу Центру питання про преміювання працівників від 24.11.2021 року, 02.09.2022 року, 02.11.2022 року, він як член трудового колективу не реалізував свої дискреційні службові/представницькі повноваження, а тому у даному випадку, на переконання апелянта, відсутній реальний конфлікт інтересів, як обов`язкова складова правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Вказує, що нарахування відповідних премій та надбавок проводилось на підставі резолюцій начальника Управління молоді та спорту Харківської обласної військової адміністрації, а відтак, він не мав реальних повноважень на прийняття рішення про нарахування собі надбавок чи премій. Відповідно до ч.10 додатка №4 Колективного договору «Преміювання керівника центру, його заступників та надання їм матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах коштів на оплату праці»
Головним розпорядником коштів та органом вищого рівня наразі є Управління молоді та спорту Харківської обласної військової адміністрації.
24.11.2021 року, 02.09.2022 року, 02.11.2022 року скликалися збори колективу установи, та він брав участь в зазначених зборах як член колективу, а не як керівник або посадова особа, мав право голосу та реалізував зазначене право. Рішення зборів колективу установи мають рекомендаційний характер. Тому вивчивши думку колективу установи, керуючись постановочною частиною, закріпленою протоколами зборів, він звертався до органу вищого рівня з пропозицією про преміювання.
Рішення зборів колективу Центру прийняті одноголосно присутніми на зборах учасників, і його голос під час голосування не був визначальним для прийняття рішення.

Мотиви суду
Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про поважність причин пропуску строку не спростовуються матеріалами справи, клопотання підлягає задоволенню.
Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання вимог апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є: посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать держав.
Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані:
1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;
2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;
3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;
4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Відповідно до ч. 5 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов`язана звернутися за роз`ясненнями до територіального органу Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.
Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Положеннями частини 1 статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.
Положеннями частини 2 статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції".
У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
Апеляційний суд, перевіряючи наявні в матеріалах справи докази та дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення:
№ 63 про адміністративне правопорушення ч.1 за ст.172-7 КУпАП від 22.02.2023 року,
№ 64 про адміністративне правопорушення ч.2 за ст.172-7 КУпАП від 22.02.2023 року,
№ 65 про адміністративне правопорушення ч.1 за ст.172-7 КУпАП від 22.02.2023 року,
№ 66 про адміністративне правопорушення ч.2 за ст.172-7 КУпАП від 22.02.2023 року,
№ 67 про адміністративне правопорушення ч.2 за ст.172-7 КУпАП від 22.02.2023 року,
№ 68 про адміністративне правопорушення ч.1 за ст.172-7 КУпАП від 22.02.2023 року, виходить з такого.
Судовим розглядом встановлено, що згідно контракту №368 від 20.01.2021 ОСОБА_1 є керівником Комунальної установи «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради. Дію якого продовжено згідно розпорядження Харківської обласної ради №21 від 07.02.2022 про продовження терміну дії контракту з ОСОБА_1 , начальником Комунальної установи «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради, та згідно розпорядження Харківської обласної ради №31 від 28.02.2022 про продовження термінів дій контрактів із керівниками комунальних підприємств, установ, закладів, що є у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області.
Згідно п.2.2 контракту № 368 від 20.01.2021 ОСОБА_1 зобов`язався забезпечувати дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції».
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.
Згідно протоколу №2 зборів колективу Комунальної установи «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради від 01.12.2021 року, на якому вирішувалося питання про преміювання начальника КУ ХРЦ «Інваспорт» ХОР, його заступників та працівників, ОСОБА_1 прийняв у ньому участь, але не повідомив збори колективу Центру про наявність у нього як начальника реального конфлікту інтересів та при розгляді питання щодо його преміювання та прийняття відповідного рішення, проголосував «за» (згідно протоколу За-одноголосно).
Листом №172/3 від 01.12.2021 року начальник КУ ХРЦ «Інваспорт» ОСОБА_1 отримав дозвіл на преміювання у начальника управління у справах молоді та спорту Харківської обласної Державної адміністрації.
Наказом №97(К) від 20.12.2021 року начальник КУ ХРЦ «Інваспорт» ОСОБА_1 наказав преміювати працівників Центру, у тому числі себе.
Також, згідно протоколу №2 зборів колективу Комунальної установи «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради від 02.09.2022 року, на якому вирішувалося питання про преміювання начальника КУ ХРЦ «Інваспорт» ХОР, його заступників та працівників, ОСОБА_1 прийняв у ньому участь, але не повідомив збори колективу Центру про наявність у нього як начальника реального конфлікту інтересів та при розгляді питання щодо його преміювання та прийняття відповідного рішення, проголосував «за» (згідно протоколу За-одноголосно).
Листом №56/1 від 14.09.2022 року начальник КУ ХРЦ «Інваспорт» ОСОБА_1 отримав дозвіл на преміювання у начальника управління у справах молоді та спорту Харківської обласної військової адміністрації.
Наказом №58(К) від 19.09.2022 року начальник КУ ХРЦ «Інваспорт» ОСОБА_1 наказав преміювати працівників Центру, у тому числі себе.
Крім того, згідно протоколу №3 зборів колективу Комунальної установи «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради від 02.11.2022 року, на якому вирішувалося питання про преміювання начальника КУ ХРЦ «Інваспорт» ХОР, його заступників та працівників, які працюють оф-лайн, а також мають групу інвалідності, ОСОБА_1 прийняв у ньому участь, але не повідомив збори колективу Центру про наявність у нього, як начальника, реального конфлікту інтересів та при розгляді питання щодо його преміювання та прийняття відповідного рішення, проголосував «за» (згідно протоколу За-одноголосно).
Листом №64/3 від 07.11.2022 року начальник КУ ХРЦ «Інваспорт» ОСОБА_1 отримав дозвіл на преміювання у начальника управління у справах молоді та спорту Харківської обласної військової адміністрації.
Наказом №65(К) від 18.11.2022 року начальник КУ ХРЦ «Інваспорт» ОСОБА_1 наказав преміювати працівників Центру, у тому числі себе.
Тобто, судом достовірно з`ясовано, що начальник КУ ХРЦ «Інваспорт» ОСОБА_1 приймав участь у зборах колективу Комунальної установи «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради 01.12.2021, 02.09.2022 та 02.11.2022, та в порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив збори колективу Центру про наявність у нього, як начальника, реального конфлікту інтересів щодо голосування за своє преміювання та при розгляді питання щодо його преміювання проголосував «За».
Положеннями ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п.1,2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
За змістом ч.5 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, характеризується сукупністю таких ознак: наявність у особи реального конфлікту інтересів; неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, характеризується сукупністю таких ознак: наявність у особи реального конфлікту інтересів; вчинення особою дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно констатувати: наявність у правопорушника факту приватного інтересу; наявності факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями; наявність повноважень на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним інтересом та службовими чи представницькими повноваженнями на об`єктивність або неупередженість рішення.
Посадові особи, які є суб`єктами Закону, мають обов`язки, визначені статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції», якою передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
При цьому для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особи, і кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, слід встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:
1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;
2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення.
3) наявність повноважень на прийняття рішення;
4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.
Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.
Таким чином, обов`язковою ознакою конфлікту інтересів є наявність суперечностей між особистими інтересами та службовими повноваженнями особи, які можуть вплинути на прийняття рішення чи вчинення дій при виконанні особою службових повноважень.
При цьому, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 172-7 КУпАП, полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов`язків, тому зобов`язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.
Приватним інтересом ОСОБА_1 під час участі у розгляді та прийнятті рішень, закріплених у протоколах засідання зборах колективу Комунальної установи «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної ради 01.12.2021 року, 02.09.2022 року та 02.11.2022 року, була зацікавленість в отриманні матеріальної вигоди у вигляді премії (досягнення блага, що належатиме виключно самій особі).
Факти участі ОСОБА_1 у розгляді та прийнятті цих рішень в частині, яка стосується особистого преміювання, безумовно свідчать про наявність у нього приватного інтересу, ознаками якого є, зокрема, особистий майновий інтерес.
Обов`язковою ознакою реального конфлікту інтересів є вплив (можливість впливу) приватного інтересу на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових повноважень.
Такий вплив може існувати за умови наявності в особи дискреційних повноважень, що передбачають можливість/необхідність варіантів юридично допустимих рішень чи дій, які вона вважає найкращими за відповідних обставин.
Під час реалізації 01.12.2021 року, 02.09.2022 року та 02.11.2022 року ОСОБА_1 повноважень щодо участі у розгляді та прийняті рішень з питань преміювання, публічним інтересом було прийняття зваженого рішення щодо матеріального заохочення на основі об`єктивних і прозорих критеріїв та індивідуальних результатів роботи, що є одним із засобів стимулювання у праці.
Тому, під час реалізації ОСОБА_1 цього повноваження у частині, що стосується його самого як начальника КУ ХРЦ «Інваспорт», наведений вище приватний інтерес вступав у суперечність його публічному інтересу.
До дискреційних повноважень ОСОБА_1 , як учасника зборів, належала можливість голосувати «ЗА» чи «ПРОТИ» певного рішення, або взагалі відмовитись від участі у голосуванні з питань, які безпосередньо стосувались його самого та обов`язково він мав публічно повідомити збори колективу Центру у встановленому цим Законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед розглядом на засіданні цих зборів питання щодо його преміювання.
В даному випадку, вимоги ЗУ «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у даній ситуації стосуються не лише рішень, прийнятих зборами колективу Комунальної установи «Харківський регіональний центр з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю «Інваспорт» Харківської обласної, а реалізації ОСОБА_1 своїх службових повноважень та його особистої участі у прийнятті  рішень, у тій частині, яка стосується особисто його самого, а тому доводи апелянта про те, що він діяв як приватна особа є необґрунтованими.
Отже, факти участі ОСОБА_1 у розгляді та прийнятті рішень про преміювання, незалежно від остаточних прийнятих рішень, свідчать про вчинення ним дій в умовах реального конфлікту інтересів.
Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 вини, його вина у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ним вимог ЗУ «Про запобігання корупції».
Суд першої інстанції надав належну оцінку і доводам сторони захисту, та дійшов правильного висновку про те, що у ОСОБА_1 був наявний приватний майновий інтерес, а саме поліпшення свого матеріального стану у зв`язку з неповідомленням публічно збори колективу Центру про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед розглядом на засіданні цих зборів питання щодо його преміювання та проголосував «за», маючи в даному питанні приватний інтерес, який зумовлений особистим майновим інтересом у вигляді премії. 
Зміст протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
За таких обставин, доводи апеляційної інстанції про відсутність у  ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів є безпідставними.
Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, не спростовують факту вчинення особою адміністративних правопорушень, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, а будь-яких інших доказів на підтвердження відсутності вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, які ставляться йому у провину, матеріали справи не містять.
При накладенні адміністративного стягнення на  ОСОБА_1 , суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і спосіб вчинених адміністративних правопорушень, які пов`язані з корупцією, її особу, ступінь вини, обставини, які пом`якшують відповідальність, а також відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, інші обставини справи, що впливають на вид та розмір стягнення, і обґрунтовано застосував до  ОСОБА_1 стягнення, передбачене санкцією ч.2 ст.172-7 КУпАП, виходячи з вимог ст.36 КУпАП, оскільки воно передбачає більш суворе стягнення з числа вчинених правопорушень, що на думку суду апеляційної інстанції є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_1  задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 березня 2023 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 13 березня 2023 року щодо ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                        Р.В. Гєрцик