Справа № 161/5697/22  Провадження №33/802/413/23 	Головуючий у 1 інстанції:Івасюта Л. В. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду – Денісов В.П., 
з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – адвоката Чабана Р.Л.,
розглянувши апеляційну скаргу захисника Чабана Р.Л. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2022 року щодо  ОСОБА_1 , 

В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. судового збору.
Згідно з постановою судді Варкула М.С. визнаний винним за те, що 05.05.2022 о 05 год 55 хв на а/д Н-17 в с. Гірка Полонка він керував транспортним засобом «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник оскаржує його з мотивів незаконності і необґрунтованості. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки  ОСОБА_1  ніяк не повідомлявся про судове засідання та присутній у ньому не був, а про судове рішення захисник випадково дізнався 29.05.2023. Стверджує, що  ОСОБА_1 не володів правами на керування транспортними засобами на момент вчинення адміністративного правопорушення. З огляду на наведене, просить змінити постанову судді та накласти на  ОСОБА_1  адміністративне стягнення у виді штрафу.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, який підтримав апеляційну скаргу і просив змінити постанову судді, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
У матеріалах справи містяться два оголошення із сайту Луцького міськрайонного суду Волинської області про виклик  ОСОБА_1 у судове засідання (а.с.11-12), що свідчить про те, що останній належним чином не повідомлявся про судовий розгляд. Тому доводи апелянта про пропущення строку на апеляційне оскарження постанови з поважних причин, на думку апеляційного суду, заслуговують на увагу, і такий строк підлягає поновленню.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Положення ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Винуватість  ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною сукупністю належних та допустимих доказів у розумінні ст.251 КУпАП, які містяться у матеріалах справи, та ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.
Разом з тим, вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суддя не в повній мірі дотримався вимог ст.ст.23, 33 КУпАП, згідно з якими адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
На думку апеляційного суду, твердження апелянта про те, що на момент вчинення адміністративного правопорушення  ОСОБА_1 не володів правами на керування транспортними засобами, заслуговують на увагу.
У матеріалах справи міститься довідка про те, що  ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом (а.с.2).
Отже, на момент вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, – 05.05.2022  ОСОБА_1 не мав права керування транспортними засобами. 
Таким чином, при накладенні на  ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддею не в повній мірі досліджено матеріали адміністративної справи щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП та порушено приписи ст.33 КУпАП і призначено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, який на час вчинення правопорушення взагалі не мав такого права, суддя не врахував також і роз`яснень, викладених у пункті 28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якими визначено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст.122-2, ч.3 ст.123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді – зміні. 
З оскаржуваної постанови слід виключити вказівку про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. В решті постанову судді – залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:
Поновити захиснику Чабану Р.Л. строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2022 року щодо  ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу захисника Чабана Р.Л. – задовольнити.
Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2022 року щодо  ОСОБА_1  в частині накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП – змінити.
Виключити з постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2022 року посилання на призначення ОСОБА_1  адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Залишити ОСОБА_1  накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
В решті постанову залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду         В.П. Денісов