УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/1196/23 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л.А. 
Категорія 44 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Радченка С.В.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №279/1196/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1, третя особа - Виконавчий комітет Коростенської міської ради про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Недашківської Л.А. в м. Коростені,

в с т а н о в и в :

В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що вона є власником приватизованої квартири АДРЕСА_1 . Квартира розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку та перебуває на балансі та обслуговуванні в КВЖРЕП №1. Договір про надання комунальних послуг вона виконує вчасно, заборгованості не має. В липні 2022 року сталось залиття її квартири, у зв`язку з чим, вона звернулась до відповідача. Відповідь на своє звернення нею було отримано лише 19.12.2022. Акт про залиття працівниками КВЖРЕП №1 складено не було. Згідно кошторисного розрахунку від 03.01.2023 вартість збитків від залиття її квартири становить 48456,03 грн. Відтак, просила суд стягнути з відповідача 48456,03 грн спричиненої шкоди внаслідок залиття квартири, 3300,00 грн вартості виконаних робіт з виготовлення кошторисної документації та понесені судові витрати зі сплати судового збору та за надання професійної правничої допомоги.
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 квітня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом було порушено вимоги ст.263 ЦПК України. Зазначає, що відповідач не виконує умови договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідач у відзиві не погодився із сумою збитку встановленого ФОП « ОСОБА_2 », тому суд першої інстанції не повинен був призначати справу у спрощеному позовному провадженні та надати право відповідачу заявити клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Докази та посилання на норми законодавства які були порушені відповідачем, позивач виклала у позовній заяві та долучила посилання на фотографії, а сліди залиття є на стінах квартири та стелі. Разом з тим, будь-яких дій відповідач не здійснив для складання акту залиття квартири, лише формально надсилав відписки, крім цього послався на борги мешканців багатоквартирного будинку.
Справа розглядається без виклику сторін в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що  ОСОБА_1 є власником 3/4 частин квартири АДРЕСА_1 . Квартира перебуває на балансі та обслуговуванні КВЖРЕП №1.
23 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 із заявою щодо протікання покрівлі.
За результатами проведеного обстеження працівниками підприємства було встановлено, що причиною протікання стало засмічення водостічної труби поліпропіленовою пляшкою, трубу було прочищено.
У день залиття вищевказаної квартири, акт для встановлення причин залиття квартири, винуватого і визначення розміру заподіяної шкоди складено не було. 
Відповідно до зведеного кошторисного розрахунок від 03.01.2023, виконаного ФОП « ОСОБА_2 » вартість ремонтно-відновлювальних робіт квартири АДРЕСА_1 станом на 03.01.2023 становить 48456,03 грн.
Згідно відповіді голови Коростенської міської ради від 29.12.2022, адресованої ОСОБА_1 , слідує, що в будинку АДРЕСА_2 протікає покрівля, питання щодо її ремонту вирішується за умови дольової участі співвласників будинку для придбання матеріалів необхідних для ремонту покрівлі.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для настання деліктної відповідальності за ст.1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Пунктом 2  Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня    1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. 
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).
Відповідно до  ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За змістом частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, в позові ОСОБА_1 зазначила, що в липні 2022 року вона звернулася до відповідача із письмовою заявою про залиття її квартири, в якій зроблено євроремонт. На підтвердження даних обставин нею надано лист Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 від 19 грудня 2022 № 024, лист Коростенської міської ради Житомирської області №02-14/2662 від 29 грудня 2022 року. 
Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 визначено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Примірник акту міститься в додатку 4 до цих Правил.
Згідно з вимогами Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій факт залиття та його наслідки фіксуються актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
В акті мають бути зазначені такі відомості: 1) дата складання акта (число, місяць, рік); 2) прізвища, ініціали та посади членів комісії; 3) дата настання залиття; 4) адреса квартири; 5) опис того, що трапилося (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено); 6) чітко зазначені причини залиття; 7) висновки і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін.; 8) підписи членів комісії та тих хто ознайомлений з актом. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.
Встановлено, що на момент залиття квартири відповідний акт не складався, що позбавило суд першої інстанції можливості зробити висновок про затоплення квартири ОСОБА_1 саме в липні 2022 року. 
Надані позивачем докази у їх сукупності не мають взаємного зв`язку, а отже не відповідають критерію достовірності, з них не можна встановити дійсні обставини справи щодо дати залиття квартири, причини залиття та обсягів необхідного ремонту приміщень квартири.
Враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки у матеріалах справи немає належних, допустимих, достовірних доказів протиправної поведінки відповідача, заподіяння позивачу шкоди за обставин зазначених у позові, доказів причинного зв`язку між шкодою та поведінкою відповідача. 
Висновки суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог є законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи і не спростовані позивачем в апеляційній скарзі. 
Відповідно до  ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.     
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді