КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
04 травня 2023 року                                                                       м. Київ
 
Унікальний номер справи № 369/497/22
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5400/2023
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.,
     суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,
     за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Янченка А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити необхідні дії, -
 
в с т а н о в и в :
 
У січні 2022 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 25 листопада 2005 року між ним та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір № 49.28/64/С-П-05 про надання споживчого кредиту на суму 15 000 доларів США. У подальшому первісний кредитор відступив право вимоги по кредитному договору ПАТ «ДельтаБанк», а ПАТ «ДельтаБанк» передало право вимоги по кредитному договору ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо». Про це позивач дізнався з повідомлення відповідача від 16 квітня 2020 року за № 010420.
Вказував, що 13 квітня 2021 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» за № 1381-ІХ, який вступив в силу 23 квітня 2021 року. Відповідно до цього Закону позичальник отримав право на проведення реструктуризації кредиту в іноземній валюті. 
20 липня 2021 року позивач відповідно до Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» за № 1381-ІХ направив відповідачу заяву про проведення реструктуризації. Відповідач отримав вказаний лист, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання відправлення від 29 липня 2021 року. Проте позивач відповіді не отримав, реструктуризації не було проведено.
На підставі вище наведеного, позивач просив зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» надати інформацію ОСОБА_1 , про розмір плати за відступлення прав вимоги по кредитному договору № 49.28/64/С-П-05 від 25 листопада 2005 року, а також всю наявну інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 01 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання по кредитному договору № 49.28/64/С-П-05 від 25 листопада 2005 року та зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 по кредитному договору № 49.28/64/С-П-05 від 25 листопада 2005 року, у відповідності до Закону України від 13 квітня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» за № 1381-ІХ (а.с. 1-7).
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2022 року вказаний позов задоволено частково. Зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 по кредитному договору № 49.28/64/С-П-05 від 25.11.2005 року, у відповідності до Закону України від 13.04.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» за № 1381-ІХ (а.с. 50-56).
Не погодившись з рішенням районного суду, 16 січня 2023 року представник ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» - адвокат Усачук О.І. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову (а.с. 60-68).
На обґрунтування скарги зазначив, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи. Вказував, що суд першої інстанції без жодних належних доказів встановив, що на момент подання позову позивач проживає у будинку АДРЕСА_1 , а загальна площа його становить 218,7 кв.м, при цьому, як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 не надав копії свідоцтва про право власності встановленого законом зразка, так само як і не надав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно чи технічного паспорту на будинок, що могло бути доказом виконання вимог абз. 6 пп. 2 п. 7 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Більше того, вказаних доказів щодо дійсної площі будинку, який було збудовано на земельній ділянці, яка є предметом іпотеки, також позивачем не було додано і до заяви про реструктуризацію, у зв`язку з цим відповідач не міг фактично розглянути вищевказану заяву ОСОБА_1 через відсутність повного пакету документів. Крім того, у порушення вимог ст. 5 Закону України «Про іпотеку» позивачем не було повідомлено жодного з іпотекодержателів про здійснення забудови іпотечної земельної ділянки. Вважає, що підстав для задоволення позову були відсутні, оскільки позивачем не було виконано вимогу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» щодо надання доказів про реальну площу будинку, який знаходиться на земельній ділянці.
У березні 2023 року ОСОБА_1 направив до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та рішення суду залишити без змін (а.с. 83-88).
 
У судовому засіданні представник ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» - адвокат Усачук О.І. підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити. Позивач ОСОБА_1 заперечував проти скарги і просив її відхилити.
 
Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2022 року в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали та рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 листопада 2005 року між позивачем ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір № 49.28/64/С-П-05 про надання споживчого кредиту на суму 15 000 доларів США (а.с. 9-11).
25 листопада 2005 року на забезпечення виконання кредитних зобов`язань між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 33/64/П/З-05, за яким іпотекодавець ОСОБА_2 передала в іпотеку земельну ділянку загальною площею 0,1219 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (а.с. 17-20).
Первісний кредитор ВАТ «Кредитпромбанк» відступив право вимоги по кредитному договору № 49.28/64/С-П-05 від 25 листопада 2005 року та договору забезпечення № 33/64/П/З-05 від 18 листопада 2005 року - ПАТ «ДельтаБанк» з 26 червня 2013 року, що підтверджується копією повідомлення про відступлення вих. № 6768/КРК/04072013-3018 від 04 липня 2013 року (а.с. 12).
У подальшому ПАТ «ДельтаБанк» збанкрутувало і право вимоги по кредитному договору відступило ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», що підтверджується копією повідомлення № 010420 від 16 квітня 2020 року (а.с. 13).
20 липня 2021 року позивач відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» направив на адресу ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» заяву про проведення реструктуризації кредиту, наданого в іноземній валюті, до якої додав Додатки (12 документів) на підтвердження доводів заяви, зокрема: довідка про склад сім`ї ОСОБА_1 ; довідка про доходи ОСОБА_1 ; довідка про доходи ОСОБА_2 ; довідка про доходи ОСОБА_3 ; довідка про доходи ОСОБА_4 ; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 ; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 ; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_3 ; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_4 ; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_5 ; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_6 ; запит про отримання інформації. Відповідач отримав заяву разом із Додатками 29 липня 2021 року про що свідчить відмітка працівників пошти про вручення адресату поштового відправлення (а.с. 14-16).
Доказів надання відповіді на заяву та проведення реструктуризації до суду не надано.
 
Предметом спору, що розглянутий судом у цій справі є зобов`язання ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором за його заявою від 20 липня 2021 року відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» з посиланням на незаконну бездіяльність відповідача, який не надав відповіді на заяву позивача про реструктуризацію.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування», передбачено, що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.
Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.
13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року (далі - Закон № 1381-IX).
Цим законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7 згідно із Законом від 13 квітня 2021 року № 1381-IX.
Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.
Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:
- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);
- у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);
- предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);
- предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);
- предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).
Відповідно до підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків, встановлених цим підпунктом, наявності таких у цій справі судом не встановлено. 
У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.
Таким чином, відповідно до абзацу 2 підпункту 3 пункту 7 Закону України «Про споживче кредитування» законодавець встановив два варіанти строків для позичальника на звернення до кредитора із заявою про реструктуризацію зобов`язань у випадку наявності у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили: заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності пунктом пунктом 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» або не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.
Абзац підпункту 3 пункту Закону України «Про споживче кредитування» встановлює позичальникові додатковий строк - до двох місяців на звернення із заявою про реструктуризацію і не обмежує його права на звернення із такою заявою у тримісячний термін з дня набрання чинності пунктом 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).
Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідач посилався на те, що ОСОБА_1 не виконав вимогу абз. 6 пп. 2 пункту 7 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» щодо надання доказів про реальну площу будинку, який знаходиться на земельній ділянці, а тому підстави для проведення реструктуризації кредиту відсутні.
Судом встановлено, що виконання зобов`язань за кредитним договором № 49.28/64/С-П-05 від 25 листопада 2005 року було забезпечено предметом іпотеки у вигляді земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1219 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто, розмір загальної площі вказаної земельної ділянки переданої в іпотеку не перевищує встановленого Законом (а.с. 17-20).
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 20 липня 2021 року  ОСОБА_1 надіслав на юридичну адресу ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» рекомендованим листом з повідомленням про вручення заяву про проведення реструктуризації кредиту, наданого в іноземній валюті, до якої додав Додатки (12 документів), зокрема: довідка про склад сім`ї ОСОБА_1 ; довідка про доходи ОСОБА_1 ; довідка про доходи ОСОБА_2 ; довідка про доходи ОСОБА_3 ; довідка про доходи ОСОБА_4 ; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 ; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 ; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_3 ; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_4 ; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_5 ; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_6 ; запит про отримання інформації. Відповідач отримав заяву разом із Додатками 29 липня 2021 року про що свідчить відмітка працівників пошти про вручення адресату поштового відправлення (а.с. 14-16).
Обсяг поштового вкладення знайшов підтвердження оглянутом судом апеляційної інстанції описом вкладення до рекомендованого листа (а.с. 89-90)
Тобто заява ОСОБА_1 про реструктуризацію подана в межах трьох місяців з дня набрання чинності пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а у вказаному листі вказано усі обов`язкові реквізити, визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідач не заперечував факту отримання заяви позивача про проведення реструктуризації кредиту, наданого в іноземній валюті та в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі не заперечував того, що станом на 01 січня 2014 року прострочена заборгованість за кредитним договором була відсутня, проте станом на день подання заяви про реструктуризацію перед кредитором було наявне прострочене грошове зобов`язання.
З огляду на положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд визнав вказані обставини встановленими.
Доказів наявності у власності ОСОБА_1 (позичальника за кредитними договором) або у ОСОБА_2 (майнового поручителя) іншого житлового нерухомого майна, крім житлового будинку розташованого на земельній ділянці, яка передана в іпотеку кредитору, до суду не надано (а.с. 91-105).
У матеріалах справи відсутні докази наявності на дату підписання заяви про реструктуризацію у власності позивача або майнового поручителя об`єктів нерухомого майна, віднесених до об`єктів житлового фонду.
Відповідач ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» не надав доказів наслідків розгляду (відповіді) на заяву ОСОБА_1 про проведення реструктуризації.
Вищевказані фактичні обставини сторонами по справі не заперечувались і в суді апеляційної інстанції про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 116-117).
Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»).
Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів (абзац 10 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»). Не здійснюється відповідно до цього пункту реструктуризація зобов`язань за договорами, усі зобов`язання за якими до дня набрання чинності цим пунктом реструктуризовано, за умови вираження усіх грошових зобов`язань виключно у грошовій одиниці України (гривні) без визначення грошового еквівалента будь-якого із зобов`язань в іноземній валюті (абзац 11 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»).
Відповідно до підпункту 12 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації.
Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). 
Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу.
Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 274/6004/21 (провадження 61-4935св22).
Встановивши, що:
- станом на 01 січня 2014 року прострочена заборгованість за кредитним договором відсутня;
- станом на 23 квітня 2021 року (дата набрання чинності Закону № 1381-IX) перед кредитором наявне прострочене грошове зобов`язання;
- виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки за договором іпотеки № 33/64/П/З-05, за яким іпотекодавець ОСОБА_2 передала в іпотеку земельну ділянку загальною площею 0,1219 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (а.с. 17-20), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зобов`язання, передбачені кредитним договором від 25 листопада 2005 року № 49.28/64/С-П-05 укладеним між позивачем ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», підлягають обов`язковій реструктуризації.
Доводи апеляційної скарги про те, що у разі ненадання позичальником необхідних документів, якими підтверджується реальна площа житлового будинку, який знаходиться на земельній ділянці, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації, не можуть бути прийнятті колегією суддів до уваги з огляду на наступне.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011 вказав, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.
Враховуючи принцип розумності, який передбачає добросовісність зовнішнього прояву поведінки учасника цивільних відносин з точки зору правомірності, обґрунтованості, доцільності такої поведінки, а також можливості передбачення таким учасником обставин, які можуть вплинути на його права та обов`язки інших учасників цивільних відносин, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач, відмовивши у проведенні реструктуризації з підстав неподання необхідних документів - доказу на підтвердження реальної площі будинку, який знаходиться на земельній ділянці, не обґрунтував свою відмову та не вказав, яких саме документів не було додано позивачем.
Отже, фактична відмова відповідача позивачу у проведенні реструктуризації з означених підстав є протиправною, а тому за заявленим способом захисту підлягають поновленню права позивача шляхом зобов`язання вчинити дії, а саме: провести реструктуризацію відповідно до закону.
Інші твердження представника відповідача стосовно законності його дій не заслуговують на увагу, оскільки ним не спростовано доводів позивача про наявність підстав для реструктуризації боргу позивача.
За таких обставин, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, що зобов`язання позивача за кредитним договором № 49.28/64/С-П-05 від 25 листопада 2005 року, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого був ПАТ «ДельтаБанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія Інвес-Кредо» відповідають зазначеним у пункті 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям та підлягають реструктуризації.
При цьому, апелянт ТОВ «Фінансова компанія Інвес-Кредо» не надав до суду доказів на спростування доводів заявника щодо наявності передбачених Законом підстав для проведення реструктуризації.
Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -
                                               
   п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» -залишити без задоволення. 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення - 05 травня 2023 року. 
 
Судді Київського апеляційного суду:                              Б.Б. Левенець

                                                                                               О.В. Борисова

                                                                                               В.М. Ратнікова