Справа № 136/1233/21
Провадження № 22-ц/801/781/2023
Категорія: 19
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року	Справа № 136/1233/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Панасюка О. С., Сала Т. Б.,
учасники справи:
позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
відповідач Державний кадастровий реєстратор Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Безпалько О. Ю.,
       розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Герасимчуком Олегом Олександровичем, на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 24 лютого 2023 року, постановлену у складі судді Кривенка Д. Т. в м. Липовець, дата складення повного судового рішення відповідає даті його постановлення,-
в с т а н о в и в :
В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Безпалька О. Ю. про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії. 
Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 24 лютого 2023 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Герасимчука О. О. та зупинено провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №136/1767/22 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, третя особа ОСОБА_1 про визнання дій протиправним та скасування рішення.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням 15 сесії 8 скликання Липовецької міської ради № 393 від 18.06.2021 року, яке є предметом розгляду справи № 136/1767/22, позивачу було затверджено документацію із землеустрою та передано земельні ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, з якої, на думку позивача, відповідачем було незаконно сформовано інші земельні ділянки, що позбавляє його можливості здійснити реєстрацію права оренди, а наявні у цій справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.
Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Герасимчука О. О., 13 березня 2023 року подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
       Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції зупиняючи провадження у справі не навів мотивів, які факти можуть бути встановлені або спростовані за наслідками розгляду справи №  36/1767/22, та їх вплив на вирішення цієї справи. Стверджує, що у цих справ різний предмет доказування, так у цій справі предметом розгляду є визнання незаконними дій відповідача та зобов`язання його вчинити певні дії, натомість у справі № 136/1767/22 предметом розгляду є оскарження рішення 15 сесії 8 скликання Липовецької міської ради № 393 від 18.06.2021 року. Склад учасників у цих справах теж є відмінним. 
Зазначає, що питання зупинення провадження у цій справі внаслідок оскарження рішення 15 сесії 8 скликання Липовецької міської ради № 393 від 18.06.2021 року вже було предметом розгляду цим судом, за наслідками розгляду ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 17.01.2022 року, яка набрала законної сили, було відмовлено у зупиненні провадження, а норми ЦПК України не передбачають право суду повторного розгляду питання, яке вже було вирішено судом по суті.
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Зупиняючи провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, суд першої інстанції, керуючись положеннями п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у цій справі, оскільки розгляд даної цивільної справи є об`єктивно неможливий до набрання законної сили судовим рішенням у справі №136/1767/22, яка перебуває в провадженні Липовецького районного суду Вінницької області.
Із такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись з огляду на таке.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов`язаний зупинити провадження у цій справі.
Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Однак, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Пов`язаність справ полягає у тому, що рішенням іншого суду, який розглядає справу, встановлено обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення для даної справи. Неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через об`єктивні обставини.
Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.
Згідно зі ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справ по суті.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Підставою для зупинення провадження у цій справі суд першої інстанції зазначив розгляд районним судом цивільної справи № 136/1767/22 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, третя особа ОСОБА_1 про визнання дій протиправним та скасування рішення.
З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у справі, яка є наразі предметом апеляційного розгляду, є визнання незаконними дій відповідача та зобов`язання його вчинити певні дії.
Натомість у справі №136/1767/22 до розгляду якої суд першої інстанції вирішив зупинити провадження, предметом спору є визнання незаконним та скасування рішення 15 сесії 8 скликання Липовецької міської ради № 393 від 18.06.2021 року, яким позивачеві було затверджено проектну документацію із землеустрою та передано земельні ділянки в оренду.
Відтак предмет спору у цих справах є різним. 
Проте суд першої інстанції, на порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, на зазначене уваги не звернув, не проаналізував предмет спору у цій справі і не навів аргументів, чому наявність цивільної справи №136/1767/22 виключає можливість при розгляді даної справи встановити наявність чи відсутність обставин, якими ОСОБА_1 мотивує свої позовні вимоги та ухвалити відповідне рішення.
Крім іншого, підставними є доводи апеляційної скарги про те, що питання зупинення провадження у цій справі внаслідок оскарження рішення 15 сесії 8 скликання Липовецької міської ради № 393 від 18.06.2021 року вже було предметом розгляду цим судом.
Так, ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 17 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Безпалька О. Ю. про зупинення провадження у справі до розгляду Вінницьким окружним адміністративним судом справи № 120/8882/21-а, предметом оскарження в якій було рішення 15 сесії 8 скликання Липовецької міської ради № 393 від 18.06.2021 року про затвердження позивачу документації із землеустрою і передання земельної ділянки в оренду, з тих підстав, що предметом судового розгляду у цій справі є законність дій відповідача, а не правомірність набуття позивачем права на земельну ділянку. При цьому суд першої інстанції зазначив, що підстави для зупинення відсутні, оскільки будь яке оскарження правомірності набуття права особою не може слугувати перешкодою особі в його захисті, а обставини на які посилається сторона відповідача і які є предметом судового розгляду, Вінницьким окружним адміністративним судом можуть бути встановлені на підставі доказів, що знаходяться в матеріалах справи (т. 2 а. с. 242 – 243).
Разом з тим, доводи позивача, що суд не вправі був повторно вирішувати аналогічне клопотання, не заслуговують на увагу, оскільки цивільний процесуальний Кодекс не містить такої заборони, сторони вправі заявляти клопотання про зупинення провадження у справі за наявності для того підстав, які можуть виникнути впродовж усього судового розгляду.
Отже, підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив помилкову ухвалу, чим порушив норми процесуального права, а саме п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Оскільки дія ухвали Липовецького районного суду Вінницької області від 24 лютого 2023 року була зупинена в порядку ч. 4 ст. 359 ЦПК України до закінчення апеляційного розгляду, її дію слід відновити.
Керуючись ст. ст. 251, 367, 369, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Герасимчуком Олегом Олександровичем, задовольнити.
Ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 24 лютого 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. С. Панасюк

Т. Б. Сало