Постанова 
Іменем України
 
16 травня 2023 року
м. Київ
 
справа № 642/4479/21
провадження № 61-684св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , Харківська міська рада, 
третя особа - Асоціація «Будинки Котлова»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Харківської міської ради, третя особа - Асоціація «Будинки Котлова», про зобов`язання вчинити певні дії
 
за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Пустовалової Інни Сергіївни на постанову Полтавського апеляційного суду                          від 12 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Прядкіної О. В., Бутенко С. Б., Обідіної О. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила зобов`язати Харківську міську раду та ОСОБА_2 вчинити дії, які                          усунули б недоліки житла розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - вставити вікна.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона                              є власником квартири АДРЕСА_2 . Квартиру АДРЕСА_3 у цьому будинку отримала ОСОБА_2 як особа що потребує поліпшення житлових умов. ОСОБА_2 у квартирі постійно не проживає, при цьому вона демонтувала віконні рами, а тому взимку у сусідів виникли труднощі з підтриманням належної температури. Оскільки квартира АДРЕСА_3 не є приватизованою, а її власником є Харківська міська рада, тому обидва відповідачі повинні солідарно усунути недоліки житла та вставити вікна для забезпечення цілісності герметизаційної системи будівлі. У зв`язку з цим просила позов задовольнити.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Ленінський районний суд м. Харкова рішенням від 21 грудня 2021 року позов задовольнив. Зобов`язав Харківську міську раду та ОСОБА_2 солідарно усунути недоліки житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - вставити вікна для забезпечення цілісності герметизаційної системи будівлі.
 
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, оскільки власник, наймач (орендар) житлового будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, який припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призвело до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що відповідачі повинні нести солідарну відповідальність.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Полтавський апеляційний суд постановою від 12 грудня 2022 року апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнив. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2021 року в частині солідарного обов`язку Харківської міської ради усунути недоліки житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - вставити вікна для забезпечення цілісності герметизаційної системи будівлі, скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії відмовив. В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2021 року залишив без змін.
 
Апеляційний суд мотивував постанову тим, що міська рада не наділена повноваженнями щодо вчинення дій, спрямованих на встановлення вікон                               в квартирі, як цього вимагає позивачка. Крім того, вимога щодо солідарного обов`язку відповідачів із вчинення цих дій не мотивована та не ґрунтується на нормах законодавства. За відсутності у Харківської міської ради обов`язку на вчинення певних дій, які просила здійснити позивачка, місцевий суд дійшов помилкового висновку про задоволення позову в цій частині. 
 
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи
 
У січні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Пустовалова І. С. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Підставою касаційного оскарження зазначила те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, коли саме комунальна власність, яка була передана                                               у користування особі, наносить шкоду іншим особам.
 
Касаційна скарга мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири, у якій демонтовано вікна, є територіальна громада м. Харкова. Таким чином, саме Харківська міська рада як розпорядник належного громаді житлового приміщення зобов`язана надати ОСОБА_2 будівельну бригаду для усунення перешкод, які створюються сусідам демонтажем вікон,                                               а ОСОБА_2 - надати доступ до вказаного житла для проведення монтажу вікон.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
14 лютого 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи 
 
Суди встановили, що ОСОБА_1  є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 24 грудня 2019 року.
 
ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Згідно з актом від 20 серпня 2020 року № 02/08-20 складеним комісією Асоціації «Будинки на Котлова», відомо, що за результатами огляду фасаду будинку за адресою: АДРЕСА_4 при підготовці до зимового сезону виявлено відсутність віконних отворів у квартирі АДРЕСА_3 . Також відомо, що ОСОБА_2 у квартиру, яка перебуває у будівельному стані, не вселялася, комунальних платежів не сплачує.
 
Харківська міська рада на письмове звернення  ОСОБА_1 надала відповідь від 05 жовтня 2020 року про те, що наймач квартири АДРЕСА_3 у ній постійно не мешкає, доступ до демонтованих віконних отворів не надає.
 
Згідно з листом Управління обігу та розподілу житлової площі Харківської міської ради від 07 вересня 2021 року № 1270/0/233-21 квартира АДРЕСА_5 надана ОСОБА_2 на сім`ю з 5 осіб (вона та п`ятеро дітей) за рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 15 червня 2016 року № 416. Станом на 07 вересня 2021 року зазначена квартира житловою площею 55,1 кв. м, загальною площею 100,9 кв. м зареєстрована за територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,              є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;              2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи                                                   у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Зміст касаційної скарги з урахуванням принципу диспозитивності свідчить про те, що постанова апеляційного суду оскаржена тільки в частині відмови                                               у задоволенні вимог, заявлених до Харківської міської ради, а тому переглядається лише у частині вирішення цих вимог. 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права              в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Відповідно до 179 Житлового кодексу України користування будинками державного й громадського житлового фонду, а також приватного житлового фонду та утримання їх здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями.
 
Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, передбачено, що власник, наймач (орендар) приміщень житлових будинків має право на: переобладнання та перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів                       і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.
 
Згідно з пунктом 7 зазначених Правил власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати  виконання робіт та інших дій,  що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян; дотримуватися правил утримання тварин у домашніх умовах; утримувати тварин у квартирі, де проживають співвласники або наймачі (орендарі), за погодженням з ними; не захаращувати сходові клітки, позаквартирні коридори, колясочні, ліфтові шахти, горища, підвали та інші  допоміжні приміщення будинку, підтримувати чистоту і порядок в ньому. 
 
Згідно з підпунктами 1.4.1, 1.4.3, 1.4.4, 1.4.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила № 76) переобладнання та перепланування жилих будинків, жилих і нежилих в будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства. 
 
До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення                                    і розбирання перегородок, перенесення і лаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. 
 
Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.
 
Власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого в жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку                           в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку. 
 
Терміни, що використовуються у Правилах № 76, визначають балансоутримувача будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд як власника або юридичну особу, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
 
Скасовуючи рішення першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, заявлених до Харківської міської ради, апеляційний суд правильно виходив з того, що у цього відповідача немає обов`язку на вчинення дій, які вимагає здійснити позивачка, оскільки, як встановив суд, саме ОСОБА_2 самовільно здійснила перепланування в квартирі АДРЕСА_3 , а також демонтувала віконні рами, а тому вона як наймач цієї квартири має нести відповідальність за самовільне перепланування квартири. Також суд обґрунтовано виходив з того, що вимога щодо солідарного обов`язку відповідачів про вчинення дій із встановлення вікон не ґрунтується на вимогах закону, адже згідно                                      з частиною першою статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема                    у разі неподільності предмета зобов`язання.
 
Встановивши зазначені обставини, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні вимог, заявлених до Харківської міської ради. 
 
Аргументи касаційної скарги спростовуються встановленими фактичними обставинами справи та наведеними нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються необхідності переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не входить до компетенції Верховного Суду. 
 
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Постанова апеляційного суду в оскаржуваній частині відповідає вимогам закону, і підстав для її скасування немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Пустовалової Інни Сергіївни залишити без задоволення.
 
Постанову Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року                                               в оскаржуваній частині залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді:	А. Ю. Зайцев	
 	 	
 	Є. В. Коротенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов