Постанова
Іменем України
 
26 червня 2023 року
м. Київ
 
справа № 306/1119/21
провадження № 61-6392св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Олійник А. С.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Комерційний інвестиційний банк»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Штефанюком Іваном Матвійовичем, на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 лютого 2022 року у складі судді Вінер Е. А. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 01 березня 2023 року у складі колегії суддів: Кондора Р. Ю., Мацунича М. В., Собослоя Г. Г.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» (далі - АТ «Комерційний інвестиційний банк») про стягнення коштів за договором банківського вкладу та штрафної санкції.
 
Позов мотивовано тим, що 01 березня 2021 року він уклав з АТ «Комерційний інвестиційний банк» договір банківського вкладу № 04-3/6с-88 з визначеним строком, відповідно до якого банк прийняв у позивача 100 000,00 євро на строк три місяці: з 01 березня до 01 червня 2021 року із нарахуванням на вклад 5 % річних.
 
24 травня 2021 року позивач подав банку заяву про повернення вкладу 
з відсотками, проте банк відмовив, оскільки доказів внесення (зарахування) коштів на депозитний вклад немає, відповідні рахунки в банку не відкривалися, договір банківського вкладу від 01 березня 2021 року № 04-3/6с-88 у банку не зареєстрований.
 
Позивач зазначав, що кошти передавав особисто начальнику Свалявського відділення банку ОСОБА_4 в його службовому кабінеті, там же підписав договір, що був засвідчений печаткою банку. На підтвердження отримання коштів ОСОБА_4 видав позивачу розписку мотивуючи тим, що через певні технічні причини в цей момент не може видати касовий документ. Позивач зважаючи на високе посадове становище начальника відділення банку, його бездоганну репутацію та обстановку, в якій був укладений депозитний договір, не мав жодних сумнівів у правомірності дій представника банку і будучи впевненим, що все буде належно оформлено, залишив гроші в банку. Вважав, що на позивача не можуть покладатися наслідки протиправної поведінки працівників банку вже після отримання від нього коштів.
 
Вказував, що відповідно до правових висновків Верховного Суду, сформульованих 
у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 662/892/15, не здійснення банком обліку коштів, залучених на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), не можна вважати недодержанням сторонами письмової форми договору банківського вкладу (депозиту).
 
Отже, відмова банку повернути банківський вклад із нарахованими на нього відсотками неправомірна і порушує право власності позивача, яке підлягає захисту. Таке порушення прав позивача тягне і відповідальність банку, встановлену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у вигляді пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення.
 
Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з АТ «Комерційний інвестиційний банк» на свою користь кошти за договором банківського вкладу 
від 01 березня 2021 року № 04-3/6с-88 у сумі 100 000,00 євро та відсотки, передбачені договором, у розмірі 5 % річних, що становить 1 250,00 євро, а також 
3 % від суми банківського вкладу за кожен день неповернення грошових коштів,  починаючи із 02 червня 2021 року і до дня ухвалення судом рішення у справі.
 
Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 лютого 
2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення мотивовано тим, що вимоги є безпідставними, оскільки договір банківського вкладу (депозиту) не був укладений у належній письмовій формі, 
також  позивач не надав доказів внесення коштів у касу банку.
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 01 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 лютого 2022 року - без змін.
 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що 
ОСОБА_1 не довів у належний процесуальний спосіб факт укладення договору банківського вкладу та виникнення між ОСОБА_1 і АТ «Комерційний інвестиційний банк» правовідносин щодо банківського вкладу (депозиту) на підставі договору банківського вкладу від 01 березня 2021 року № 04-3/6с-88 
з визначеним строком, тому вимоги позову є безпідставними. 
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
 
У квітні 2023 року ОСОБА_1 через представника - адвоката Штефанюка І. М. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 лютого 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 01 березня 2023 року, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі 
№ 662/892/15 (провадження № 61-17708св18).
 
Позиція Верховного Суду
 
Статтею 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального 
і процесуального права.
 
Встановлені судами обставини
 
ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог надав копію договору банківського вкладу від 01 березня 2021 року № 04-3/6с-88, укладеного між ним та начальником Свалявського відділення АТ «Комерційний інвестиційний банк» ОСОБА_4
 
Умовами договору передбачено:
- АТ «Комерційний інвестиційний банк» (сторона 1) в особі начальника Свалявського відділення «ОСОБА_4» і ОСОБА_1 (сторона 2) уклали вказаний договір, відповідно до якого банк приймає від вкладника грошову суму (вклад), що надійшла, та зобов`язується виплатити вкладнику вклад та проценти на вклад на умовах цього договору (преамбула, пункт 1.1);
- банк на підставі положень цього договору відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок для збереження коштів, що прийняті банком від вкладника (пункт 1.2);
- для обслуговування операцій за депозитним рахунком (…), обліку вкладу …, здійснення … операцій … банк одночасно з відкриттям депозитного рахунку відкриває вкладнику рахунок (пункт 1.3);
- факт внесення вкладником коштів на депозитний рахунок підтверджується касовим/платіжним документом (пункт 1.6);
- сума вкладу - 100 000,00 євро (пункт 1.7);
- вклад вноситься на строк три місяці, з 01.03.2021 до 01.06.2021 (пункт 1.9);
- процентна ставка на вклад становить 5 процентів річних (пункт 1.10);
вкладник зобов`язується:
- надати та оформити документи, передбачені чинним законодавством, необхідні для відкриття рахунку за вкладом та проведення по ньому операцій (пункт 2.2.1);
- внести готівкою (перерахувати) на депозитний рахунок, що відкривається банком, грошові кошти в сумі та в строк, передбачені договором (пункт 2.2.2);
- від імені банку договір підписаний начальником Свалявського відділення 
АТ «Комерційний інвестиційний банк» ОСОБА_4 із проставленням круглої печатки Свалявського відділення банку, від імені вкладника договір підписаний ОСОБА_1 
 
01 березня 2021 року ОСОБА_4 написав розписку про те, що в цей день 
у своєму службовому кабінеті відділення банку одержав від ОСОБА_1 згідно 
з укладеним договором банківського вкладу від 01 березня 2021 року № 04-3/6с-88 100 000,00 євро для зберігання та подальшого виконання взятих зобов`язань згідно з пунктом 2 вказаного договору.
 
25 травня 2021 року ОСОБА_1 направив банку заяву, у якій зазначив, що 
у зв`язку із закінченням 01 червня 2021 року передбаченого договором банківського вкладу від 01 березня 2021 року № 04-3/6с-88 строку вкладу просив повернути йому суму вкладу та сплатити відсотки за користування вкладом на вказаний у заяві банківський рахунок або повідомити про місце і час отримання кошів готівкою (а. с. 12).
 
Листом від 16 червня 2021 року № 01-4/10-115 АТ «Комерційний інвестиційний банк» повідомило ОСОБА_1 про те, що договір банківського вкладу 
від 01 березня 2021 року № 04-3/6с-88 у банку не обліковується, депозитні (вкладні) рахунки на його ім`я не відкривалися.
 
Заперечуючи проти позову, АТ «Комінвестбанк» зазначав, що договір, на який посилається позивач, не відповідає запровадженій у банку на відповідний час формі, не містить ряду обов`язкових реквізитів, у тому числі, номерів банківських рахунків; указана в договорі ставка (5 % річних) не відповідає чинним у той період ставкам у 2 % і 1 % річних залежно від умов договору; кошти не були внесені до каси банку з оформленням відповідних касових документів, тоді як це 
є обов`язковою умовою реального та оплатного договору банківського вкладу (депозиту), а були передані третій особі, розписка якої є неналежним 
і недопустимим доказом у спорі; наданий позивачем договір банківського вкладу від 01 березня 2021 року № 04-3/6с-88 є нікчемним.
 
На підтвердження своїх доводів відповідач надав суду першої інстанції:
- затверджений Правлінням банку 09 квітня 2020 року (протокол № 03-20/33) шаблон депозитного договору, який не є подібним наданому позивачем документу як за змістом, так і за обсягом, до прикладу, але не виключно:
- документ позивача:
- назва: договір банківського вкладу № 04-3/6с-88 з визначеним строком;
- преамбула: сторона 1: юридична особа за законодавством України: Акціонерне товариство «Комерційний інвестиційний банк», надалі «Банк», сторона 2: фізична особа за законодавством України: (прізвище, ім`я, по-батькові, число, місяць і рік народження), надалі за текстом «Вкладник», надалі за текстом разом - «Сторони», а окремо - «Сторона», уклали цей договір, надалі за текстом «Договір», про наступне;
- пункти 1.1.-7.7. з 23 підпунктами в пунктах 1.2., 2.1., 3.1., 3.2.;
документ відповідача:
- назва: договір банківського вкладу № _____ в _____ валюті з визначеним строком ВКЛАД «_____» (СТРОКОВИЙ);
- преамбула: Акціонерне товариство «Комерційний інвестиційний банк», надалі за текстом «Банк», в особі ____, яка діє на підставі ____, з однієї сторони, та фізична особа ______, резидент, громадянин України, дата народження _____ паспорт: серія ____, виданий _____, ідентифікаційний номер (РНОКПП) _____, має повну цивільну правоздатність та дієздатність, надалі за текстом «Вкладник», з другої сторони, надалі за текстом разом - «Сторони», а окремо - «Сторона», уклали цей договір, надалі за текстом «Договір», про наступне;
- пункти 1.1.-7.17. з 26 підпунктами в пунктах 1.2., 2.1., 3.1., 3.2.;
- відсутні в документі позивача підпункти 2.1.8., 2.2.4., згідно з якими вкладник зобов`язується до укладення договору ознайомитися і одержати довідку від банку про систему гарантування вкладів фізичних осіб;
- затверджені Правлінням банку 03 лютого 2021 року (протокол № 05/21-тк) процентні ставки за депозитними вкладами фізичних осіб, де базові ставки за вкладами для фізичних осіб-резидентів «Зимовий», «Подарунковий», «Звичайний» залежно від умов договорів були зафіксовані в межах від 1,0 % річних до 2,5 % річних.
 
ОСОБА_4 , допитаний в судовому засіданні як свідок, повідомив, що отримав від ОСОБА_1 100 000,00 євро особисто в своєму службовому кабінеті під час обідньої перерви, тому він не мав можливості видати ОСОБА_1 чек (касовий ордер). Кошти в касу банку не вносив,  чому не провів кошти через касовий апарат відповісти не зміг. Вказав, що кошти брав для інтересів банку, форма бланку договору була в комп`ютері, підпис на розписці про отримання коштів належить йому, працівників банку не повідомив про те, що є 100 000,00 євро, які надав клієнт. 
 
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що в березні 2021 року разом із ОСОБА_1 приїхав у відділення АТ «Комерційний інвестиційний банк», де 
ОСОБА_1 у кабінеті начальника відділення ОСОБА_4 передав 100 000,00 євро, а ОСОБА_4 написав розписку. 
 
Наказами Голови Правління АТ «Комерційний інвестиційний банк»:
- від 26 квітня 2021 року № 63-ос відсторонено начальника Свалявського відділення банку ОСОБА_4 від роботи на період із 26 квітня 2021 року до завершення службового розслідування (а. с. 94);
- 13 травня 2021 року № 71-ос начальника Свалявського відділення банку 
ОСОБА_4 звільнено з роботи із 13 травня 2021 року на підставі частини першої статті 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків.
 
Листом від 03 серпня 2021 року слідчий СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП 
в Закарпатській області Островка П. повідомив, що за поданою банком 02 липня 2021 року заявою за вих. № 024/10-125 14 липня 2021 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021071150000181 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 
КК України, розслідування в кримінальному провадженні триває.
 
17 січня 2022 року АТ «Комерційний інвестиційний банк» подало до Свалявського відділення поліції Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області заяву про вчинення злочину - шахрайського привласнення коштів банку шляхом укладення фіктивних, завідомо підроблених депозитних договорів, де згадується і епізод із договором ОСОБА_1 від 01 березня 2021 року № 04-3/6с-88.
 
Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 червня 
2022 року у справі № 306/2263/21 відмовлено у задоволенні позову 
АТ «Комерційний інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору банківського вкладу з визначеним строком від 01 березня 2021 року 
№ 04-3/6с-88. Своє рішення суд мотивував тим, що відповідно до статті 1059 
ЦК України у разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним; недодержання письмової форми договору банківського вкладу (у випадку доведення таких обставин) підтверджує його нікчемність в силу закону; такий правочин не є оспорюваним і не може бути визнаний недійсним 
в судовому порядку. За даними ЄДРСР це рішення суду 12 липня 2022 року набрало законної сили, відомості про його оскарження відсутні.
 
Листом від 21 лютого 2023 року № 1277/106/7-2023 заступник начальника Слідчого управління ГУ НП в Закарпатській області В. Пукман повідомив суд, що Слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 1202071150000025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 190 КК України.
 
Нормативно-правове обґрунтування
 
Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
 
Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).
 
У статті 1059 ЦК України врегульовані питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.
 
Згідно з частиною першою статті 1064 ЦК України укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою.
 
Ощадний (депозитний) сертифікат підтверджує суму вкладу, внесеного у банк, 
і права вкладника (володільця сертифіката) на одержання зі спливом встановленого строку суми вкладу та процентів, встановлених сертифікатом, 
у банку, який його видав (частина перша статті 1065 ЦК України).
 
Пунктом 11 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій та операцій з ощадними сертифікатами банку, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) від вкладників підтверджується договором банківського вкладу. Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею відповідного документа або ощадного сертифіката.
 
Відповідно до пункту 7 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України 
від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), яка була чинною на момент виникнення спірних відносин, умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції. Договір банківського рахунка, договір банківського вкладу та договір рахунка умовного зберігання (ескроу) укладаються в письмовій формі (паперовій або електронній). Банк зобов`язаний надати клієнту в спосіб, визначений банком і клієнтом, у тому числі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем, примірник договору, що дає змогу встановити дату його укладення. Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею відповідного документа або ощадного (депозитного) сертифіката.
 
Пункт 103 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Так, договір банківського вкладу між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі. Фізична особа вносить або перераховує 
з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок. Банк видає фізичній особі на підтвердження укладення договору банківського вкладу 
і внесення грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок документ згідно 
з внутрішніми документами банку.
 
Пунктом 135 розділу VI Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 25 вересня 2018 року № 103, банк (філія, відділення) зобов`язаний надати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки 
у відповідній платіжній системі у вигляді паперового або електронного документа відповідно до законодавства України, умов договору, внутрішньобанківських правил, правил платіжної системи. Квитанція або інший документ, що 
є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити:
1) найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію;
2) дату здійснення касової операції (час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час» - у разі здійснення касової операції 
в післяопераційний час);
3) підпис працівника банку (філії, відділення)/кваліфікований ЕП працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку.
 
Таким чином, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Квитанція (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, встановивши, що надана позивачем копія договору за формою не відповідає встановленим у банку шаблонам договорів, а також за змістом не відповідає умовам депозитних договорів, які діяли у банку, у сукупності з розпискою керівника Свалявського відділення банку ОСОБА_4 від 01 березня 2021 року про прийняття від позивача 100 000,00 євро не можуть підтверджувати укладення між сторонами договору банківського вкладу, дійшов обґрунтованого висновку про відмову 
у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю.
 
Верховний Суд погоджується із висновками суду першої та апеляційної інстанцій про те, що позивачем не доведено належними доказами укладення договору банківського вкладу та внесення грошової суми на його вкладний (депозитний) рахунок, враховуючи, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею відповідного документа або ощадного сертифіката.
 
Щодо доводів касаційної скарги про неврахування висновку Верховного Суду
 
У касаційній скарзі заявник зазначає, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі 
№ 662/892/15 (провадження № 61-17708св18).
 
Оскільки врахуванню підлягають висновки у справах у подібних правовідносинах, Верховний Суд аналізує наведені заявником як приклади на предмет подібності обставини наведеної як приклад справи  до обставин розглядуваної справи.
 
У справі № 662/892/15 Верховний Суд, вирішуючи спір про стягнення збитків завданих через неналежне виконання договору банківського вкладу, скасував рішення судів попередніх інстанцій та ухвалив нове про часткове задоволення позову у зв`язку з тим, що працівниками банку позивачу не було видано належних банківських документів, які б підтверджували факт внесення ним грошових коштів у якості вкладів, проте факт внесення коштів встановлено вироком суду 
у кримінальній справі.
 
Водночас, у справі, яка переглядається у касаційному порядку, позивачем заявлені вимоги про стягнення коштів за договором банківського вкладу та штрафної санкції, а судами встановлено, що договір банківського вкладу у належній формі між сторонами не укладався, у банку не обліковувався, кошти в касу банку фактично не вносились, кошти отримав ОСОБА_4 , про що видав власноручну розписку. Визначальним для встановлення факту укладення договору є прийняття від вкладника коштів у касі банку.
 
У справі № 662/892/15 наведеній заявником як приклад неоднакового застосування норм права встановлені інші фактичні обставини, ніж у справі, що переглядається, а саме: встановлено факт внесення коштів у банк, тому висновок 
у цій справі не може бути прикладом неоднакового застосування норм матеріального права, який підлягав врахуванню при постановленні оскаржуваних рішень.
 
З урахуванням наведеного, доводи касаційної скарги про неврахування судами першої та апеляційної інстанцій під час ухвалення оскаржуваного судового рішення правового висновку, викладеного у зазначеній постанові Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), є необґрунтованими.
 
Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що під час апеляційного розгляду справи до її матеріалів долучений відповідачем аудиторський висновок 
від 21 листопада 2022 року, який не був наданий суду під час розгляду справи 
в суді першої інстанції, то такий доказ є неналежним і недопустимим, Верховний Суд оцінює критично, з огляду на таке.
 
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
 
За змістом статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані 
з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
 
Суд апеляційної інстанції за клопотанням АТ «Комерційний інвестиційний банк» долучив до матеріалів справи аудиторський висновок від 21 листопада 2022 року. Цей висновок деталізує певні обставини, зокрема:
 
ОСОБА_1 як фізична особа - підприємець був клієнтом банку у 2005-2007, 2009-2021 роках, мав банківські рахунки, користувався різними банківськими продуктами;
 
всі договори банку з клієнтами спочатку оформляються в договірній системі 9000 Вклади програмного комплексу «Scrooge 3», проте, пред`явлений позивачем договір банківського вкладу не зареєстрований у цій системі, у тому числі, номер договору «04-3/6с-88» не міг бути застосований технічно, оскільки з жовтня 
2019 року застосовується нумерація з 14 цифр, до прикладу «90.40.0000000001»;
 
форма, зміст (умови), реквізити договору, пред`явленого позивачем, не відповідають параметрам затвердженого в банку на відповідний період договору банківського вкладу (з наведенням відповідного порівняння документів), 
у пункті 1.2. належного договору автоматично відображається відкритий для вкладника рахунок;
 
сума банківського вкладу, яку вказує позивач (100 000,00 євро), перевищувала поріг, після якого банку в порядку первинного фінансового моніторингу належало отримати від вкладника докази щодо джерел походження коштів, вжити додаткові заходи щодо поглибленої перевірки тощо, без чого укладення договору не було можливим;
 
у договорі, наданому позивачем, не вказана довіреність, на підставі якої 
ОСОБА_4 як керівник банківського відділення діяв і мав право укласти договір;
 
розписка ОСОБА_4 , що фігурує у справі, не має жодних ознак документа, складеного банком.
 
З урахуванням змісту долученого аудиторського висновку та порядку його складення, цей висновок відповідає критеріям належності та допустимості письмового доказу.
 
Аналізуючи дотримання апеляційним судом положень частини третьої статті 367 ЦПК України, яка встановлює, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції 
з причин, що об`єктивно не залежали від нього, Верховний Суд враховує мотиви, наведені апеляційним судом в обґрунтування підстав долучення цього аудиторського висновку.
 
Наведені апеляційним судом мотиви про те, що цей висновок не підтверджує нові обставини, а лише деталізує обставини та докази, про які сторона відповідача зазначав в суд першої інстанції, не дають підстав стверджувати про порушення апеляційним судом положень процесуального закону щодо прийняття нових доказів.
 
Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, у результаті чого ухвалили законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
 
Переглянувши у касаційному порядку судове рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального 
і процесуального права, з урахуванням неможливості встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішеннях судів попередніх інстанцій, Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судами порушені норми матеріального чи процесуального права, тому касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишенню без змін.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Штефанюком Іваном Матвійовичем, залишити без задоволення.
 
Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 лютого 
2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 01 березня 
2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                                    О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник