ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року 
м. Київ
справа № 826/3255/16
адміністративне провадження № К/9901/49420/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М., 
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.12.2017 (суддя - Каракашьян С.К.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 (судді - Твердохліб В.А.. Костюк Л.О., Троян Н.М.)
у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни щодо не внесення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором-заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті від 16.06.2014, право вимоги на який було відступлено на його користь на підставі Договору про відступлення права вимоги від 04.02.2015;
- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявську Олену Степанівну надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо нього, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором-заявою № 335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті від 16.06.2014, право вимоги на який було відступлено на його користь на підставі Договору про відступлення права вимоги від 04.02.2015;
- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити його до Загального реєстру вкладників для здійснення виплати коштів за вкладами в АТ «Банк Фінанси та кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором-заявою № 335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті від 16.06.2014, право вимоги на який було відступлено на його користь на підставі Договору про відступлення права вимоги від 04.02.2015.
ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 16.06.2014 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) та ОСОБА_2 (далі - Вкладник) укладено договір-заяву №335816/48079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті, за яким Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № НОМЕР_1 (надалі - Рахунок) у сумі 34576,00 доларів США (далі - Вклад), на строк з 16.06.2014 по 16.01.2015. За час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує Вкладнику проценти за ставкою 12,10 % річних.
На виконання умов вказаного договору-заяви ОСОБА_2 внесено вклад у розмірі 34576,00 доларів США.
Також, 04.02.2015 між ОСОБА_2 (далі - Первісний кредитор) та ОСОБА_1 (далі - Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги, за яким Позивач приймає право вимоги до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо повернення останнім частини вкладу у розмірі 6915,20 доларів США.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2015 у справі №761/9062/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 27.11.2015 стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 6915,20 доларів США - строковий банківський вклад, 76,16 доларів США - три проценти річних, а всього в сумі 6 991, 36 доларів США.
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 17.09.2015 віднесено Національним банком України (далі - НБУ) до категорії неплатоспроможних згідно з постановою Правління НБУ №612.
На підставі цієї постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб цього ж дня прийнято рішення №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасовому адміністратору банку». Згідно цього рішення виконавчої дирекції Фонду у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду Чернявську О.С. та делеговано останній всі повноваження тимчасового адміністратора банку строком на три місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 включно.
17.12.2015 Національним банком України прийнято постанову №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».
З огляду на вказане, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 №230 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».
В газеті «Голос Україна» №242 (6246) 23.12.2015 опубліковано відомості про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про що також було зазначено на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (www.fg.gov.ua).
Листом від 19.10.2015 №9-037310/20094 Позивача повідомлено про те, що на підставі постанови Правління НБУ від 17.09.2015 №612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено Національним банком України до категорії неплатоспроможних. 
Відповідно до вказаного рішення у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 включно. Протягом дії тимчасової адміністрації вкладники АТ «Банк «Фінанси та Кредит» можуть отримати свої кошти за договором банківського вкладу , строк дії яких закінчився, та за договором банківського рахунку вкладників. Подання до Фонду заяв на виплату коштів за договорами банківського вкладу, термін дії яких закінчився до введення та під час тимчасової адміністрації у Банку, законодавством не передбачено. За такими договорами виплата коштів здійснюватиметься за списками вкладників, які формує уповноважена особа Фонду.
Враховуючи відсутність у Загальному реєстрі вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування вкладів відшкодування за вкладами Позивача у межах гарантованої суми відшкодування (200 000 грн.), та як наслідок, не отримавши гарантованого відшкодування за вкладом в межах суми 200 000 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом.
В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що на підставі договору відступлення права вимоги від 04.02.2015 набув усіх прав вкладника за Договором-заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 7 місяців в іноземній валюті від 16.06.2014 у розмірі відступленого права вимоги - 6915,20 доларів США (115691,30 грн.), тому має право на відшкодування коштів за вкладом, в порядку, встановленому чинним законодавством, водночас Уповноваженою особою протиправно не включено його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.12.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018, у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач не набув статусу вкладника банку, який має право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки обставини, з якими Закон №4452-VI пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками, не існувало. Зокрема, саме на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних ні позивачем, ні на його користь не укладався договір банківського вкладу, натомість, позивач внаслідок укладення договору відступлення права вимоги набув статус кредитора.
Крім того, суди дійшли висновку, що задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в іншому порядку - у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону №4452-VI, за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В обгрунтування касаційної скарги позивач покликається на те, що судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини справи, внаслідок чого суди дійшли помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Покликається на те, що є вкладником в розумінні Закону №4452, в свою чергу відповідач протиправно не включив його до Переліку вкладників, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, оскільки таке невключення суперечить вимогам закону та порушує його право, як вкладника, на отримання гарантованої суми вкладу.
Просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
У відзиві на касаційну скаргу Уповноважена особа Фонду просить у її задоволенні відмовити, а оскаржувані судові рішеня залишити без змін.
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами установлено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VI (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; Закон №4452-VI).
Відповідно до ст. 2 цього Закону вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
Вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Згідно частин 1, 2 ст. 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Відповідно до ст. 27 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону
Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 2 Закону №4452-VI називається тимчасовою адміністрацією.
Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону №4452-VI не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України". 
Частинами 3, 5 цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.
Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону №4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. 
За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.
За наведеного правового регулювання, держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мала у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється ФГВФО відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду. Підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи.
Спірним у цій справі є питання правомірності невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки на переконання позивача, на підставі договору відступлення права вимоги від 04.02.2015 він набув усіх прав вкладника за Договором-заявою №335816/47079/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Пенсійний" на 7 місяців в іноземній валюті від 16.06.2014 у розмірі відступленого права вимоги - 6915,20 доларів США (115691,30 грн.).
Верховний Суд вже розглядав справи з аналогічними правовідносинами.
Зокрема, у постанові від 18.09.2019 у справі №819/3041/15 Верховний Суд дійшов висновку, що «Позивач не є вкладником в розумінні статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та не має права на отримання гарантованої суми вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Враховуючи те, що зобов`язання Фонду по виплаті гарантованої суми до відшкодування державою вкладнику банку суми вкладу у випадку неплатоспроможності банку нерозривно пов`язане з особою такого вкладника, то заміна кредитора у даному зобов`язанні не допускається, а наданий позивачем договір про заміну кредитора в зобов`язанні, укладений між ними та ОСОБА_3 , не може вважатися доказом набуття вказаною особою прав вкладника банку відповідно до статті 515 Цивільного кодексу України.
Крім того, укладення договору відступлення права вимоги не може бути підставою для визнання особи на користь якої відступлена частина коштів вкладником банку, оскільки відповідно до чинного законодавства вкладником є виключно особа, яка особисто уклала або на користь якої було укладено договір банківського рахунку. Укладення лише договору відступлення права вимоги за договором банківського рахунку не призводить до виникнення у банку грошового зобов`язання перед новим кредитором.»
У постанові від 16.08.2021 у справі №826/3251/16, Верховний Суд дійшов висновку, що:
«….за загальним правилом заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів.
За своєю правовою природою договір про відступлення права вимоги є лише підставою для заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою. Проте, укладення такого договору не замінює основного правочину, з якого виникли відносини сторін, у цьому випадку - договору банківського вкладу між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та вкладником ОСОБА_2 .
Отже, на підставі договору про відступлення права вимоги позивачка не набуває статусу вкладника в розумінні Закону №4452-VI та пов`язаного з цим права на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом від Фонду, який не був учасником зобов`язання, в межах якого відбулось відступлення права вимоги.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №826/3265/16.
За такого правового регулювання та встановлених обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що маючи документально підтверджені грошові вимоги до банку (боржника) щодо його грошових зобов`язань позивач стає кредитором цього банку. Водночас, кредиторські вимоги позивача, які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги, не можуть бути задоволені за рахунок коштів Фонду, які мають інше призначення і спрямування (відшкодування вкладникам коштів за їхніми вкладами).
……
Разом із цим, колегія суддів касаційного суду зауважує, що позивач не позбавлений права заявити свої вимоги до банку саме як кредитор відповідно до положень статті 52 Закону №4452-VI.»
Зазначена правова позиція узгоджується з висновками викладеними Верховним Судом у постановах від 17.07.2019 у справі №819/3047/15, від 08.08.2019 у справі №826/19560/15 та від 09.10.2019 у справі №817/9/16, від 21.11.2019 у справі №813/5385/15.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 договору банківського вкладу з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь позивача не укладалось. Не укладав такого договору і позивач від свого імені. 
Враховуючи викладене, а також наведені вище висновки Верховного Суду, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку щодо відсутності у позивача права на отримання гарантованої суми вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки в розумінні статті 2 Закону №4452-VI позивач не є вкладником, та ухвалили рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В свою чергу, маючи документально підтверджені грошові вимоги до банку (боржника) щодо його грошових зобов`язань позивач стає кредитором цього банку. 
Водночас, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в іншому порядку - у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону №4452-VI, за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку. І як свідчать матеріали справи, позивач також звертався до відповідача з завою від 15.01.2016 (а.с.16) про включеня його реєстру акцептованих вимог кредиторів.
За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Доводи касаційної скраги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а їх зміст зводиться до додаткової оцінки доказів, що в силу приписів статті 341 КАС України не віднесено до повноважень суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційних скарг без задоволення, а рішень судів попередніх інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 345, 350, 355, 356, 359 КАС України,
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду від 22.12.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук