КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 367/3400/22                                    Головуючий у суді першої інстанції - Карабаза Н.Ф. 
Номер провадження № 22-ц/824/5428/2023                                      Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
31 травня 2023 року                                                                                         м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів:                      Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря  - Владімірової О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2022 року у справі за позовом Служби безпеки України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної майну Служби безпеки України, -
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2022 року Служба безпеки України звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної майну Служби безпеки України, який мотивувала тим, що 12 травня 2021 року під час виїзду автомобіля марки Renault Kango, державний номер НОМЕР_1 з другорядної дороги по вул. Чкалова у смт. Гостомель Бучанського району Київської області на головну дорогу М-07, Київ-Ковель відбулося зіткнення із службовим автомобілем СБУ, марки Renault Duster, державний номер НОМЕР_2 , колір сірий, рік випуску 2020, власником якого є СБУ. Вказано, що зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок ненадання переваги в русі службовому транспортному засобу при виїзді на нерегульоване перехрестя автомобілем марки Renault Kango, за кермом якого перебувала громадянка ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортному засобу позивача  завдані механічні пошкодження. 
Позивач вказував, що згідно із звітом суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 № 114-21 від 14 червня 2021 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику службового транспортного засобу на дату оцінки складає 431 054,09 грн. 
Крім того, постановою Ірпінського міського суду Київської області від 02 липня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення № 367/3577/21 відповідачку ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.
Постановою Київського апеляційного суду від 20 серпня 2021 року у справі № 367/3577/21 відмовлено в задоволенні клопотання відповідачки про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови Ірпінського міського суду Київської області від 02 липня 2021 року, у зв`язку із чим оскаржувана постанова  суду  набрала законної сили. 
Автомобіль марки Renault Kango,  використовувався відповідачкою на законних підставах, тобто у спосіб передбачений пунктом 2.2 Правил, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 326770 від 12 травня 2021 року.
 Позивач зазначав, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки виникає у її завдавача за умови, що останній на відповідній правовій підставі використовував (володів) транспортним засобом, його дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. 
Враховуючи викладене, а також те, що в результаті ДТП, що сталася з вини відповідачки, позивачу завдано матеріального збитку у вигляді пошкодження службового транспортного засобу, у зв`язку із чим, на думку позивача, матеріали позовної заяви містять достатні докази для притягнення відповідачки до цивільно-правової відповідальності за заподіяну майнову шкоду СБУ. 
В позовній заяві вказано, що на користь СБУ здійснено страхове відшкодування страховою компанією  частини збитків, завданих внаслідок ДТП у сумі 130 000 грн, а відтак залишок невідшкодованої частини матеріального збитку складає 301 054,09 грн (вартість матеріального збитку згідно із звітом 431 054,09 грн - 130 000 грн = 301 054,09 грн). 
Враховуючи вказане, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь СБУ майнову шкоду в розмірі 301 054,09 грн та понесені судові витрати в сумі 4515,82 грн.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2022 року ухваленому у підготовчому засіданні позовні вимоги Служби безпеки України задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Служби безпеки України майнову шкоду в розмірі 301 054,09 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Служби безпеки України сплачений судовий збір в розмірі 4 515,82 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що посилання суду на визнання відповідачкою позову є надуманим судом, оскільки остання не визнавала позову, навпаки у підготовчому судовому засідання повідомила, що не отримувала копії позовної заяви та не ознайомлена з її змістом. Натомість, судом зачитано вимоги позовної заяви та прийнято рішення про задоволення позовних вимог СБУ.
Разом з тим, в апеляційній скарзі представник відповідачки посилається на результати автотехнічної експертизи від 30 липня 2021 року, що виготовлена на його замовлення та відповідно до якої встановлено перевищення швидкості водієм службового автомобіля СБУ, марки Renault Duster. У вчиненні ДТП та перевертанні службового автомобіля апелянтка вважає винним саме водія службового автомобіля СБУ, який не обрав безпечної швидкості, яка б дозволила йому зупинитись, коли він помітив її автомобіль. Зазначає, що на її автомобілі наявна лише подряпина, натомість через перевищення швидкості службовий автомобіль позивача перевернуто на дах.
Щодо розмірів матеріальних збитків апелянтка також не погоджується із висновком суду та заявленим розміром, оскільки вважає його явно завищеним. Вказує, що станом на 2021 рік вартість вживаного автомобіля Renault Duster становила близько 13 000 доларів США, що по курсу станом на 12 травня 2021 року становило 359 767,20. Проте, така сума вказана без врахування залишків автомобіля, який не був повністю знищеним.
Для з`ясування швидкості руху службового автомобіля Renault Duster та обставин порушення ним правил ПДР, що потребує спеціальних знань, апелянт просить витребувати в Ірпінському міському суді Київської області справу №367/3577/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та призначити у справі автотехнічну експертизу.
Враховуючи викладене, апелянтка просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та винести нове, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
20 березня 2023 року на адресу апеляційного суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив від СБУ, що відправлений засобами поштового зв`язку 17 березня 2023 року, однак такий відзив подано з порушенням строку, передбаченого ухвалою Київського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження від 13 лютого 2023 року. Зазначену ухвалу разом з копією апеляційної скарги СБУ було отримано 03 березня 2023 року (а.с.121). 
Разом з тим, позивач СБУ у відзиві не заявляє клопотання про поновлення пропущеного строку на подання такого відзиву.
Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про неповажність причин пропуску строку на подання відзиву, а тому даний відзив не може бути врахований судом.
При апеляційному  розгляді справи представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.
Представник позивача у справі,  будучи належним чином повідомленим  про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 124,125) до суду апеляційної інстанції не з`явився  та заяв про відкладення розгляду справи із причин, які б можна було визнати поважними не подав. 
 У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у  відсутність представника позивача.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що згідно постанови Ірпінського міського суду Київської області від 02 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік. 
Відповідно до даної постанови встановлено, що ОСОБА_1 12 травня 2021 року о 20-25 год, на автодорозі М-07, Київ-Ковель, 22 км, керуючи автомобілем «Renault Kangoo» державний номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Чкалова, не надала перевагу в русі автомобілю «Renault Duster» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі, та скоїла з ним зіткнення. В результаті зіткнення автомобіль «Renault Duster» державний номерний знак НОМЕР_2 здійснив зіткнення з автомобілем «Opel» державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , з автомобілем «Chery» державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_6 та автомобілем «Opel Astra» державний номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_7 та перекинувся. Внаслідок цього автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України (а.с.7).
Постановою Київського апеляційного суду від 20 серпня 2021 року було відмовлено захиснику Кузьменко Н.С. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 02 липня 2021 року (а.с.13-15).
Згідно із звітом суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 № 114-21 від 14 червня 2021 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Renault Duster» державний номер НОМЕР_2 на дату оцінки складає 431 054,09 грн (а.с.16-47).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 автомобіль «Renault Duster» державний номер НОМЕР_2 належить Службі безпеки України (а.с.43).
Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги Служби безпеки України суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що в судовому засіданні було встановлено, що власнику транспортного засобу марки «Renault Duster» державний номер НОМЕР_2 завдано матеріального збитку, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Враховуючи, що вартість матеріального збитку згідно калькуляції складає 431 054,09 грн, на користь СБУ здійснено страхове відшкодування частини збитків, завданих внаслідок ДТП у сумі 130 000 грн, а відтак залишок невідшкодованої частини матеріального збитку складає 301 054,09 грн (вартість матеріального збитку згідно із звітом 431 054,09 грн - 130 000 грн = 301 054,09 грн), тому стягненню з відповідача підлягають кошти у розмірі 301 054,09 грн в порядку відшкодування майнової шкоди.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог відповідає з огляду на наступне.
Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).
Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України).
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 28 даного Закону до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
З матеріалів справи вбачається, що ринкова вартість автомобіля позивача Renault Duster, 2020 року випуску, перебуває в експлуатації з 07 серпня 2020 року,  державний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП становила 573 793,92 грн, а вартість відновлювального ремонту внаслідок його пошкодження - 392 406,09 грн, що підтверджується звітом суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 № 114-21 від 14 червня 2021 року (а.с. 16-22).
Із вказаного звіту також вбачається, що матеріальний збиток позивачу становить 431 054,09 грн.
Таким чином, автомобіль позивача не є фізично знищеним, оскільки витрати на його ремонт не перевищують вартість даного транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Із вказаних підстав апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції не врахував вартість залишків автомобіля, так як обов`язок щодо врахування залишків автомобіля виникає за умови, коли автомобіль вважається фактично знищеним.
04 лютого 2022 року на користь Служби безпеки України було здійснено страхове відшкодування частини збитків, а саме у розмірі 130 000 грн . 
При дослідженні матеріалів даної справи апеляційним судом також було встановлено, що у підготовчому засіданні,  в суді першої інстанції, а саме 22 грудня 2022 року відповідачка по справі ОСОБА_1 визнала вимоги позов, поданий СБ України, що підтверджується записом на диску судового засідання, який наявний в матеріалах справи (  час  відображення аудіо запису - 0:05:00- 0:05:17) .
Згідно з частиною другою статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч.3 ст. 200 ЦПК України).
Частинами першою та четвертою ст. 206 ЦПК України  визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.  У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Враховуючи аналіз вище зазначених норм матеріального права та процесуального законодавства, а також встановлені судом обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про задоволення позовних вимог Служби безпеки України та стягнення з відповідачки на користь позивача залишку невідшкодованої частини матеріального збитку у розмірі 301 054,09 грн.
Крім того, відповідно до частин першої, четвертої статті 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частинами третьою-четвертою статті 83 ЦПК Українивизначено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Відповідно до статті 126 ЦПК Україниправо на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною третьою статті 367 ЦПК Українипередбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідачка по справі брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, в суді першої інстанції не спростувала наданий позивачем звіт щодо оцінки вартості матеріального збитку, тим самим погодившись із зазначеною в ньому сумою, клопотання про призначення автотехнічної експертизи в суді першої інстанції не заявляла.
Враховуючи те, що відповідачка в силу частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надала доказів на противагу поданого позивачем звіту щодо оцінки вартості матеріального збитку від 14 червня 2021 року, не спростувала визначений розмір матеріального збитку та вартість транспортного засобу після ДТП, а отже не довела, що такі визначено експертним дослідженням неправильно.
Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
 
Головуючий суддя :                                                                      М.А.Яворський  
          Судді:                                                                                              Т.Ц.Кашперська                                                                                                              В.О.Фінагеєв