Ухвала
Іменем України
 
12 червня 2023 року
 
м. Київ
 
справа № 441/1993/21
провадження № 61-7272ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Великолюбінська селищна рада Львівського району Львівської області, Тростянецька сільська рада Миколаївського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , державний реєстратор Центру надання адміністративних послуг Тростянецької сільської ради Миколаївського району Львівської області,
третя особа - приватний нотаріус Городоцького районного нотаріального округу Голубець Іванна Григорівна, 
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Шандри М. М., Крайник Н. П., Левика Я. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, Тростянецької сільської ради Миколаївського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Тростянецької сільської ради Миколаївського району Львівської області, третя особа - приватний нотаріус Городоцького районного нотаріального округу Голубець І. Г., у якій просила:
 
- скасувати рішення Виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області від 05 вересня 2018 року № 111 «Про присвоєння адреси житловому будинку, який належить ОСОБА_2 АДРЕСА_1 (стара адреса - АДРЕСА_1 )»;
 
- скасувати рішення про державну реєстрацію присвоєння житловому будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 нової поштової адреси - АДРЕСА_1 .
 
Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 30 березня 2022 року клопотання представника відповідача - адвоката Лабая А. М. задоволено. Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 - закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області повернути ОСОБА_1 1 816,00 грн судового збору. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовлено.
 
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою заявлено вимоги про скасування рішення суб`єкта владних повноважень і таке рішення не стосується майнових прав позивачки, відтак спір не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
 
Вказану ухвалу в частині закриття провадження у справі в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 30 березня 2022 року в частині закриття провадження у справі і повернення судового збору скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позов обумовлено незгодою позивачки з набуттям відповідачкою ОСОБА_2 права власності на  частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка, на думку позивачки, належить їй на законних правових підставах після смерті її батька. Отже, заявлені у позові вимоги мають вирішуватися за правилами цивільного судочинства, як такі, що випливають із цивільних правовідносин.
 
Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 15 травня 2023 року через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у вищезазначеній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.
 
Разом із касаційною скаргою заявник подає заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2023 року поновлено строк на касаційне оскарження, касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, зокрема сплати судового збору.
 
У травні 2023 року від представника заявника надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема платіжна інструкція про сплату судового збору у розмірі 536,80 грн.
 
У касаційній скарзі представник заявника просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій.
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Вивчивши касаційну скаргу, зміст постанови Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (статті 55 Конституції України).
 
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
 
Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
 
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
 
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
 
Загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за винятком випадку, коли розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.
 
У порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин, і їх особливістю є участь у справі фізичної особи як сторони спору.
 
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, по-друге, таким критерієм є суб`єктний склад спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
 
Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17 (провадження № 11-1272апп18) та від 16 жовтня 2019 року у справі № 663/1738/16-ц (провадження № 14-355цс19).
 
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
 
Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
 
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
 
Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 818/337/17 (адміністративне провадження № К/9901/20992/18) зазначив, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Водночас визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
 
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
 
Апеляційний суд установив, що, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 оскаржує рішення Виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області щодо присвоєння адреси житловому будинку, який належить ОСОБА_2 АДРЕСА_1 (стара адреса - АДРЕСА_1 )» та рішення про державну реєстрацію присвоєння цьому житловому будинку нової поштової адреси - АДРЕСА_1 .
 
Водночас, виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивачки з набуттям відповідачкою ОСОБА_2 права власності на частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка, на думку позивачки, належить їй на законних правових підставах після смерті її батька.
 
Таким чином, позовні вимоги позивачки спрямовані фактично на усунення перешкод у реалізації її спадкових прав на житловий будинок, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.
 
Враховуючи вищевказані обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Отже, оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, Тростянецької сільської ради Миколаївського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Тростянецької сільської ради Миколаївського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Городоцького районного нотаріального округу Голубець Іванна Григорівна, про скасування рішення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний       О. В. Ступак