Справа № 161/16666/22 	Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/418/23  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
11 квітня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,  
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,
секретар судового засідання Черняк О. В.,
з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 , підписаною представником ОСОБА_4 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2023 року

В С Т А Н О В И В:

 
У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Просила шлюб, укладений між нею та ОСОБА_3 , який зареєстровано 20 вересня 2013 року Рожищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ (м. Львів), актовий запис № 111, розірвати. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі сплаченого судового збору 992,40 грн, витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 5000 грн.
 
Позивач ОСОБА_2 01 лютого 2023 року подала до суду заяву, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та заявила, що докази на підтвердження витрат, понесених нею на професійну правничу допомогу, будуть надані разом із завою про винесення додаткового рішення протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення.
 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2023 року позов задоволено. Шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , зареєстрований Рожищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Західного МУМЮ (м.Львів) 20 вересня 2013 року, актовий запис № 111, розірвано. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.
 
До суду першої інстанції 13 лютого 2023 року надійшла заява представника позивача ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у цій справі. Заява мотивована тим, що рішення у цій справі ухвалено судом 01 лютого 2023 року, тому останній день для подання заяви про ухвалення додаткового рішення 06 лютого 2023 року. Однак у зв`язку із перебуванням представника на лікарняному по 06 лютого 2023 року включно, що підтверджується електронним обліком медичного висновку про непрацездатність №МАСМ-ННР3-5М5М-3М44, він не мав можливості в межах строку подати заяву про ухвалення додаткового рішення, а тому просить поновити строк на подачу цієї заяви. Просив ухвалити додаткове рішення у цій справі, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 5000 грн. До заяви приєднано копію договору про надання правової (правничої) допомоги – послуг захисника/представника від 26 жовтня 2022 року, копію ордеру на надання правничої допомоги від 15 листопада 2022 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію квитанції до прибуткового касового ордеру № б/н від 26 жовтня 2022 року.
 
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2023 року відмовлено представнику ОСОБА_6 у поновленні пропущеного процесуального строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення. Заяву представника ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.
 
Представник позивача ОСОБА_4 16 березня 2023 року подав апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу. Вважає, що судом безпідставно було відмовлено у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з причини відсутності доказів перебування на лікарняному шляхом відмови у поновленні строку на подання заяви з поважних, незалежних від позивача та її представника причин. В заяві було надано присвоєний електронний номер лікарняного, оскільки на даний час не ведеться видача паперових листків непрацездатності, а існує лише електронний реєстр. Суд має доступ до вказаного реєстру на відміну від фізичних осіб, а тому визнання причини пропуску надуманою є безпідставним і упередженим ставленням судді. Просив скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення суду та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову (правничу) допомогу адвоката у сумі 5000 грн.
 
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної скарги, просила задовольнити її з викладених у ній підстав.
 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належними чином повідомлені апеляційним судом про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи.
 
Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення.
 
Судом встановлено, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у цій справі ухвалено 01 лютого 2023 року.
 
Позивач ОСОБА_2 01 лютого 2023 року звернулась до суду із заявою, у якій повідомила про подання нею в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України доказів щодо розміру розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
 
Представник позивача ОСОБА_4 08 лютого 2023 року звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення та подав докази судових витрат. Підставою для поновлення пропущеного процесуального строку зазначає його перебування на лікарняному по 06 лютого 2023 року включно, на підтвердження чого вказав номер електронного лікарняного №МАСМ-ННР3-5М5Н-3М44.
 
Відмовляючи в задоволенні заяви про поновлення строку на звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до матеріалів справи не додано жодних доказів, які підтверджують наявність поважних обставин, з яких ним був порушений встановлений законом процесуальний строк.
 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
 
Частинами першою та другою статті 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, у випадках якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
 
Відповідно до положення частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
 
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
 
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
 
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
 
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (стаття 126, частина перша статті 127 ЦПК України).
 
Представник позивача ОСОБА_4 звертаючись до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення і подаючи докази судових витрат поза межами п`ятиденного строку, просив поновити йому строк на звернення із такою заявою, мотивуючи тим, що він перебував у тимчасовій непрацездатності в період по 06 лютого 2023 року включно. До заяви не приєднано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вищевказаної обставини.
 
Вказаний представником позивача номер елетронного медичного висновку про непрацездатність не може слугувати підтвердженням факту перебування його на лікарняному, оскільки він не відповідає вимогам, встановленим ст. 81 ЦПК України.
 
При цьому твердження представника позивача про те, що суд має доступ до реєстру, в якому міститься інформація про листки тимчасової непрацездатності, є помилковим.
 
Відповідно до пункту 7 Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 1066 від 01 червня 2022 року, право ознайомлення з медичними висновками в Реєстрі мають користувачі електронної системи охорони здоров`я, яким відповідно до Порядку ведення Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 лютого 2020 року № 587, надано право на ознайомлення з медичним записом, на підставі якого зареєстровано відповідний медичний висновок.
 
Відповідно до пункту 23 Порядку ведення Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 лютого 2020 року № 587, право ознайомлення із записами у Реєстрі мають:  пацієнт (його законний представник) щодо записів про себе (про пацієнта, законним представником якого він є);  лікар ПМД та інші лікарі за його направленням у межах, необхідних для надання медичних послуг такими лікарями;  медичні працівники під час надання ними медичної допомоги пацієнту та не більше трьох місяців з дати закінчення надання такої допомоги;  особи, яким пацієнт надав згоду на доступ до його даних у Реєстрі;  особа, яка наклала свій кваліфікований електронний підпис на відповідний запис (автор запису);  уповноважені працівники НСЗУ, на яких покладено обов`язки щодо забезпечення захисту персональних даних, виключно для реалізації визначених законом повноважень;  уповноважена особа суб`єкта господарювання, до якого пацієнт звернувся за направленням, в частині інформації, яка потрібна для запису пацієнта на прийом;  уповноважена особа аптечного закладу, яка здійснює реєстрацію відпуску лікарського засобу або медичного виробу за рецептом до відомостей про такий рецепт.
 
Окрім того повноваження щодо перевірки електронних лікарняних листків належать Фонду соціального страхування України, що передбачено Порядком здійснення Фондом соціального страхування України перевірок обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 червня 2021 року № 1066.
 
З відкритих даних вебпорталу Пенсійного фонду України та Єдиного порталу державних послуг «Дія» також встановлено, що особа, якій видано електронний листок непрацездатності має право самостійно перевірити його дійсність.
 
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
 
При цьому, саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин, що випливає із загального правила, встановленого ст. 81 ЦПК України.
 
За ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Представник позивача Лавренчук О. В. не подав до суду доказів, на підтвердження його перебування на лікарняному, що є його процесуальним обов`язком.
 
При цьому колегія суддів зауважує, що сама позивач ОСОБА_2 не була позбавлена можливості подати до суду першої інстанції у передбачений законом та заявлений нею в особистій заяві строк докази на підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи, що вона як отримувач послуг також мала примірники договору про надання правової (правничої) допомоги – послуг захисника/представника від 26 жовтня 2022 року та квитанції до прибуткового касового ордера №б/н від 26 жовтня 2022 року. Копія ордеру та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю представника були первинно приєднані до матеріалів позовної заяви, а тому повторного приєднання не потребували.
 
Представником позивача ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції не доведено, що ним з поважних причин пропущено процесуальний строк.
 
Таким чином, висновок суду про пропущення встановленого ч.8 ст. 141 ЦПК України строку для подання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим.
 
Оскільки докази на підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу були подані з порушенням строків, визначених ч. 8 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що заява правильно залишена без розгляду.
 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , підписану представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення. Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2023 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді