Справа № 458/592/22                                Головуючий у 1 інстанції: Ференц Р.І. 
Провадження № 33/811/343/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Стельмаха І.О.
з участю секретаря Дяків А.Б.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,
захисника – адвоката Ганича І.М.,
законного представника потерпілої ОСОБА_2 – ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 – адвоката Балуш М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 08 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Турківського районного суду Львівської області від 08 лютого 2023 року провадження щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 

в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-4 КУпАП закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 в період часу з вересня 2021 року по жовтень 2021 року, перебуваючи на посаді директора Верхньояблунського закладу загальної середньої освіти І-III ступенів - закладу дошкільної освіти Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області вчиняв булінг (цькування) учасників освітнього процесу, а саме учня п`ятого класу цієї школи, ОСОБА_4 , який полягав у фізичному та психологічному насильстві, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.
Окрім цього, ОСОБА_1 у період часу з вересня 2021 року по грудень 2021 року, перебуваючи на посаді директора Верхньояблунського закладу загальної середньої освіти І-III ступенів - закладу дошкільної освіти Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області вчиняв булінг (цькування) учасників освітнього процесу, а саме учениці дев`ятого класу цієї школи, ОСОБА_2 , який полягав у психологічному насильстві, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.
Окрім цього, ОСОБА_1 у період часу з вересня 2021 року по жовтень 2021 року, перебуваючи на посаді директора Верхньояблунського закладу загальної середньої освіти І-III ступенів - закладу дошкільної освіти Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області вчиняв булінг (цькування) учасників освітнього процесу, а саме учня шостого класу цієї школи, ОСОБА_5 , який полягав у психологічному насильстві, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.
На постанову судді Січак І.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: справу повторно розглянуто суддею, який не мав права брати участі у новому провадженні після скасування його рішення судом апеляційної інстанції; суддя незаконно застосував аналогію закону та оголосив лише резолютивну частину постанови після закінчення розгляду справи; не було надано можливості ознайомитись із матеріалами справи, а протокол про адміністративне правопорушення було складено за відсутності апелянта; протокол не містить необхідних відомостей, зокрема у ньому не зазначено свідків та потерпілих, а також до нього не було долучено належних доказів, які б підтверджували подію булінгу; з матеріалів справи не вбачається, які насильницькі дії були вчинені ОСОБА_1 щодо потерпілих та чи було заподіяно шкоду психічному чи фізичному здоров`ю; суддя не міг взяти до уваги письмові пояснення осіб, які в подальшому не допитувались в судовому засіданні, хоча апелянтом було заявлено клопотання про їх допит; суддя не надав оцінки письмовим доказам, наданим ОСОБА_1 у судовому засіданні, та не відобразив їх у судовому рішенні.
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , захисник Ганич І.М. апеляційну скаргу підтримали, просили її задоволити. ОСОБА_1 пояснив, що булінгу відносно учнів не вчиняв, в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, справа відносно нього сфабрикована. Його визнано винним за вчинення булінгу по відношенню до учнів у період коли навчання у школі проводилось онлайн, у зв`язку із пандемією COVID-19. Протоколи складено без його участі, що вважає порушенням. Звернув увагу на те, що постановою апеляційного суду протоколи скеровувались на доопрацювання, але постанову виконано не було. 
Законний представник потерпілої ОСОБА_2 – ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечила, просила постанову судді першої інстанції залишити без змін. Додатково пояснила, що ОСОБА_1 вчиняв булінг відносно багатьох учнів, але не всі наважились написати відповідні заяви. Відносно її дочки ОСОБА_2 , булінг директор школи ОСОБА_1 вчиняв неодноразово, дати які пригадує: 09:30 год. 11.10.2021, 12:55 год. 20.10.2021 та 13:05 год. 10.11.2021.
Представник ОСОБА_4 – адвокат Балуш М.Б. апеляційну скаргу заперечила, постанову судді першої інстанції просила залишити без змін. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Ганича І.М. на підтримання доводів апеляційної скраги, законного представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , адвоката Балуш М.Б., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.ст. 251, 252 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
На переконання апеляційного суду, вказаних вимог суддя місцевого суду дотримався не в повному обсязі.
Як слідує з оскаржуваної постанови, така не містить ні викладу обставин вчинених адміністративних правопорушень, ні дослідження доказів, які підтверджують або спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, які поставлено йому у провину. Суддею також не надано оцінки письмовим поясненням потерпілих та їх законних представників, з приводу обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, не допитано таких у судовому засіданні, та не враховано, що постановою Львівського апеляційного суду від 30.11.2022 матеріали справи відносно ОСОБА_1 повертались до ВП №2 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області для належного оформлення. 
У своїй постанові суддя викладає лише відомості зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП та вказує про закінчення строків накладення стягнення на останнього, тому на підставі п.7 ст. 247 КУпАП закриває провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Приймаючи оскаржену постанову суддя покликається на те, що з часу вчинення правопорушення пройшло більше трьох місяців, тобто закінчився строк накладення адміністративного стягнення, тому на підставі п.7 ст. 247 КУпАП закриває провадження у справі відносно ОСОБА_1 та зазначає, що закінчення строків дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи.
З таким висновком судді першої інстанції апеляційний суд не погоджується мотивуючи наступним.
Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Згідно з вимогами п.7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності певних умов, а саме: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та сплив строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушення - з дня його виявлення).
Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм КУпАП дозволяє дійти висновку, що закриття провадження у справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.
У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, відсутня можливість закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення саме за п.7 ст. 247 КУпАП.
У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ст.247 КУпАП).
З наведеного вбачається, що для закриття провадження по справі суд має встановити наявність чи відсутність ряду обставин, зокрема, факту вчинення правопорушення особою, що його вчинила та її вини в цьому, часу вчинення, тощо.
Проте, при прийнятті рішення про необхідність закриття провадження в даній адміністративній справі, суддя першої інстанції зазначених вимоги закону не дотримався, обставини наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, не з`ясував.
Отже, апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції не дослідив та не проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, та не надав їм належної оцінки.
Так, згідно зі ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
При цьому метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, поставлених перед судом, а й досягнення цілей правосуддя, у зв`язку з чим, суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення.
Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавлена можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження постанови, а суд вищої інстанції - переглянути таку.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що судом не дотримано вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП щодо всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Враховуючи наведене, постанова судді підлягає скасуванню, а справа про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 призначенню до нового судового розгляду в суді першої інстанції, в ході якого слід всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини справи, встановити наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-4 КУпАП та прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 08 лютого 2023 року про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, відносно ОСОБА_1 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою матеріали справи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП скерувати на новий судовий розгляд до Турківського районного суду Львівської області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду                         Стельмах І.О.