ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 квітня 2023 року           справа №200/14484/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 р. у справі № 200/14484/21 (головуючий І інстанції Грищенко Є.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                              У С Т А Н О В И В: 

27 жовтня 2021 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач-1) про: визнання протиправним та скасування рішення № 057150009732 від 11 серпня 2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язання зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №2, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне  пенсійне страхування” період роботи з 10 вересня 1986 року по 08 листопада 1996 року, що складає 10 років 1 місяць 29 днів в ПАТ “Металургійний комбінат “Азовсталь” на посаді електрослюсаря; зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року справа №1-5/2018, а саме з 04 серпня 2021 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 р. у справі № 200/14484/21 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 11 серпня 2021 року № 057150009732 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 серпня 2021 року про призначення пенсії, зарахувавши до його пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 10 вересня 1986 року по 08 листопада 1996 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскільки матеріали атестації робочих місць відсутні, період роботи з 10 червня 1986 року по 08 листопада 1996 року не зараховується до пільгового стажу позивача і відповідно не підтверджує право позивача на призначення пільгової пенсії за Списком №2.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.     
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач – ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
04 серпня 2021 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 11 серпня 2021 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове  державне  пенсійне страхування”.
Вказаним рішенням до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 10 вересня 1986 року по 08 листопада 1996 року, оскільки дана посада не атестована.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами частини 2  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон №1058) та Законом України “Про пенсійне забезпечення” (далі – Закон №1788).
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. 
Статтею 62 Закону № 1788 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок № 637).
Відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у  ній трудовий стаж   встановлюється   на  підставі   інших  документів, виданих за місцем роботи,  служби,  навчання,  а  також  архівними установами.
Відповідно до п. 20  Порядку № 637  у   тих   випадках,   коли  в  трудовій  книжці  відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових  умовах  або за вислугу  років,  установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального   трудового   стажу   приймаються  уточнюючі   довідки   підприємств,  установ,  організацій  або  їх правонаступників.
З аналізу наведених положень, суд приходить до висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. Проте, у разі відсутності трудової книжки або записів у ній, які визначають право на призначення пенсії на пільгових умовах, зокрема, характер та тривалість роботи, необхідно надавати уточнюючи довідки підприємства. 
Щодо спірного періоду роботи трудова книжка позивача НОМЕР_3 містить наступні записи:  - 10.09.1986 р. прийнятий в цех КІП електрослюсарем прокатної ділянки 4 розряду; - 01.05.1990 р. переведений в цех контрольно-вимірювальних приборів і автоматики електрослюсарем прокатної ділянки № 5; - 08.11.1996 р. звільнений за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України.
Крім того, відповідно до наданої до суду довідки № 03.03.01-466 від 13 квітня 2021 року позивач працював повний робочий день при повному робочому тижні на “Металургійному комбінаті “Азовсталь”  за період з 01 вересня 1986 року по 08 листопада 1996 року за Списком №2, виконував роботи у цеху контрольно-вимірювальних приладів та автоматики (прокатне виробництво); за професією посадою слюсар по контрольно-вимірювальних приладах і автоматиці, зайняті обслуговуванням і ремонтом контрольно-вимірювальних приладів і автоматики безпосередньо і місцях їх установки на дільницях (робочих місцях), де основні робітники, які ведуть технологічний процес, користуються право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1. 
Аналізуючи наведені записи, суд приходить до висновку, що належними та допустимими доказами, а саме трудовою книжкою та наданою до суду уточнюючою довідкою підтверджено право позивача на зарахування спірного періоду до пільгового стажу за Списком №2.
Суд критично ставиться до тверджень відповідача про не зарахування періоду його роботи з 10 вересня 1986 року по 08 листопада 1996 року у зв`язку з не проведенням атестації посади слюсаря, з огляду на наступне.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Пунктом 4.2 Порядку № 383 передбачено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Суд звертає увагу, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а. 
Крім того, відповідно до наданої до суду довідки № 03.03.01-466 від 13 квітня 2021 року  професія, за якою працював позивач у спірний період атестована згідно з наказами по комбінату за результатами атестації робочих місць № 118 від 07.06.1994 р. та передбачена Списком №2 розділу ІІІ підрозділу 3а, код 2040300а-18494.
Підсумовуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача-1 від 11 серпня 2021 року № 057150009732 прийнято всупереч вимогам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача-1 призначити, нарахувати та виплатити  пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 та рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року справа №1-5/2018 з 04 серпня 2021 року, рішення суду не оскаржено.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 р. у справі № 200/14484/21 - залишити без задоволення.                                                                                   Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 р. у справі № 200/14484/21 - залишити без змін.                                                                                      
Повне судове рішення складено 11 квітня 2023 року.     
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               І.В. Сіваченко