Справа № 2-6747/10 	Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/399/23  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
04 травня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
з участю: 
секретаря судового засідання – Губарик К. А.,
представника стягувача – Змієвської Т. П.,
боржника – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Луцьку цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача з Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у виконавчих листах з примусового виконання рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитного боргу та поновлення строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2023 року, 
                                       В С Т А Н О В И В:
       У січні 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду із даною заявою, в якій зазначає, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2010 року стягнуто солідарно з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та інших на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11231796000 (11231796001) в розмірі 610459,66 грн і судових витрат та звернуто стягнення на іпотечне майно. 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі і щодо спірного кредитного договору.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 11 квітня 2013 року замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «Укрсиббанк» на правонаступника ПАТ «Дельта банк».
23 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 2306/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №11231796000 (11231796001).
На підставі зазначеного ТОВ «Вердикт Капітал» просило суд замінити вибулого стягувача ПАТ «Дельта банк» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ: 36799749, місцезнаходження: вулиця Кудрявський Узвіз, будинок 5-Б, м. Київ, 04053) у виконавчих листах № 2-6747/10 щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з підстав, викладених у заяві, та поновити ТОВ «Вердикт Капітал» термін для пред`явлення до виконання вказаних виконавчих листів.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області 13 лютого 2023 року заяву задоволено частково.
Замінено стягувача у виконавчих листах № 2-6747/10, виданих Луцьким міськрайонним судом Волинської області 23 червня 2011 року, боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а саме: ПАТ «Укрсиббанк» - на ТзОВ «Вердикт Капітал» (ЄДРПОУ: 36799749). В задоволенні решти заяви – відмовлено.
Не погодившись із даною ухвалою суду, боржник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення у справі про відмову у задоволенні заяви. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази стосовно того, що між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір щодо відступлення банком права вимоги до боржників за даним кредитним договором. Таким чином, вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про заміну сторони у справі правонаступником у зв`язку з відступленням права вимоги, не звернув уваги на відсутність належних доказів на підтвердження заявлених вимог та дійшов помилкового висновку, що у вказаних правовідносинах можливо здійснити заміну сторони, оскільки в цьому конкретному випадку не відбулося правонаступництва в матеріальному сенсі, тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду у квітні 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» заперечує проти доводів ОСОБА_1 , просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. Відзив мотивовано тим, що доводи заявника є безпідставними і необгрунтованими, спростовуються матеріалами справи та фактично зводяться до того, що ПАТ «УкрСиббанк» не відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними зобов`язаннями.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2010 року у справі № 2-6747/10/0308 позовну заяву ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11231796000 (11231796001) та звернення стягнення на іпотечне майно було задоволено. Дане рішення набуло законної сили та видано виконавчі листи, на підставі яких було відкрито виконавчі провадження щодо боржників. 
08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору ПАТ «Укрсиббанк» продало (відступило) та передало, а ПАТ «Дельта Банк»» придбало права вимоги позичальників, заставодавців та поручителів, у тому числі і до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Сторонами не заперечується та судом встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2013 року сторону виконавчого провадження (стягувача) ПАТ «Укрсиббанк» було замінено на правонаступника ПАТ «Дельта Банк».
Як вбачається з інформації про виконавче провадження № 28802191 щодо ОСОБА_1 , 10 червня 2013 року в реєстр внесено інформацію про заміну стягувача на ПАТ «Дельта Банк» відповідно до ухвали суду від 11 квітня 2013 року.
Також судом встановлено, що 23 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2306/К. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору ПАТ «Дельта Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів, в тому числі до боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Згідно із частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на зазначені норми матеріального права заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження
№ 14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. Заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Отже, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону.
У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 389/4348/13-ц (провадження № 61-2344св22) зазначено, що «питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.»
При цьому вибуття первісного кредитора не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, тоді як новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Встановивши, що внаслідок укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», а також договору про відступлення прав вимоги № 2306/К від 23 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, що виникло із кредитного договору № 11231796000 (11231796001), між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , суд першої інстанції, з висновком якого частково погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача, однак помилився з суб`єктим складом правонаступництва, зазначивши про заміну стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Вердикт Капітал», замість ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал», як про це просив заявник у поданій до суду 11 січня 2023 року заяві (а.с.169-176 т.1).
В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1 як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали покликався на висновки Волинського апеляційного суду, висловлені у постанові від 10 серпня 2021 року при перегляді в апеляційному порядку ухвали Луцького міськрайонного суду від 01 грудня 2020 року за заявою ТОВ Вердикт Капітал» про заміну стягувача. 
Названою постановою апеляційного суду було скасовано ухвалу Луцькрайонного суду від 01 грудня 2020 року та відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 2-6747/10 з тих підстав, що не доведено прямого правонаступництва між вказаними юридичними особами, оскільки вже було встановлено, що після заміни у 2013 році стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» право вимоги було відступлено саме ПАТ «Дельта Банк» до заявника, а не первісним стягувачем – ПАТ «УкрСиббанк». 
Однак, подавши повторно заяву у січні 2023 року, заявник ТОВ «Вердикт Капітал» просило замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал», тому вимоги у наведених заявах не є тотожними і покликання на висновки вказаної постанови апеляційного суду є безпідставними.
Отже, доводи апеляційної скарги про відсутність у заявника права на заміну його як правонаступника стягувача не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.
Одночасно, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону України «Про виконавче провадження» (частина п`ята статті 37 Закону про виконавче провадження).
Згідно з частиною четвертою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
Згідно з правовим висновком, наведеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 34/425, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма її наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. Отже, у випадку неможливості виконання судового рішення за відсутності підстав для поновлення строків для виконання наказу суду (виконавчого листа) або у випадку, якщо судове рішення не підлягає виконанню у примусовому порядку через органи виконавчої служби, правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється (п.8.16).
Схожий за змістом правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10, в якій Велика Палата дійшла висновку, що якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва (п.11).
Звертаючись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заявник порушував питання про поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Заявником було подано копію постанови державного виконавця від 27 листопада 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу із відміткою, що цей виконавчий лист може бути повторно пред`явлений для виконання у строк до 27 листопада 2022 року.
Як видно зі справи, з першою заявою про заміну стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» звертався до суду через пошту 10 листопада 2020 року, а постанова апеляційного суду ухвалена за наслідками розгляду цієї заяви 10 серпня 2021 року.
Повторно заява про заміну стягувача подана 06 січня 2023 року.
Однак, судом першої інстанції в цій частині вимог зроблено висновок, що така вимога заявника є передчасною. В частині відмови у цих вимогах заяви жодна із сторін судове рішення не оскаржувала. 
Отже, враховуючи межі апеляційного розгляду справи, встановлені ст.367 ЦПК України, та беручи до уваги наведені в апеляційній скарзі боржника ОСОБА_1 доводи та вимоги, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо задоволення заяви про заміну стягувача по суті є правильним, однак ухвалу слід змінити, зазначивши в її мотивувальній та резолютивній частині про заміну стягувача з Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».
Згідно зі ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до положень ч.4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин. 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Однак, оскільки в даній справі оскаржувана ухвала підлягає зміні лише в її мотивувальній та резолютивній частині, а в решті - залишенню без змін, то розподіл судових витрат апеляційний суд не здійснює.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
                                       П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області 13 лютого 2023 року в даній справі змінити, зазначивши в її мотивувальній та резолютивній частині про заміну стягувача з Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» .
В решті ухвалу в оскарженій частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді